29 



2. Ont de harmoniska tonerna och klangen 

 hos stranginstrumenter. Utur en skrifvelse ifran Hr 

 A. F. SVANBERG meddelade Hr L. SVANBERG derom fdljande: 

 Nar en spand strang anslas, har afven ett ofvadl dra svart 

 att bora alia de utom grundtonen uppkommande harmoniska 

 tonerna; ett odfvadt hb'r dem icke alls. Denna svarighet upp- 

 kommer hufvudsakligen deraf, att drat icke ar beredt pa dem, 

 sadane som de forekomma, d. v. s. med deras innehafvande 

 klang och styrka. Likval ar det latt, att medelst anvandande 

 af ett enkelt konstgrepp gb'ra dessa toner horbara for hvilken 

 som heist. 



Om man latt berdr med en mjuk kropp, t. ex. med en 

 skarp kant af ett stycke mjuk kautschuk, en ljudande strang, 

 hvars vibrations-antal vi vilja beteckna med n, antingen vid 

 dess midt, dess tredjedel eller fjerdedel o. s. v. sa ddfvas 

 grundtonen och de harmoniska tonerna %n, 3n, in etc. fram- 

 sta sarskilt. Har man salunda framstallt nagon, hvilken som 

 heist af dessa toner, t. ex. 2n, och anslaget genast fornyas 

 pa 1 samma stalle af strangen, s hor man samtidigt med grund- 

 tonen denna andra sardeles tydligt. Sedan drat pa detta satt 

 blifvit vandt att ho'ra denna ton samtidigt med grundtonen, 

 marker man latt, att, nar man ddfvar den sednare genom att 

 berdra strangen vid dess midt, den aterstaende 2n har samma 

 klang och styrka, som innan grundtonen dofvades. Later man 

 nu anslagningsstallet variera, sa fmner man, att den harmo- 

 niska tonen 2n far sin stdrsta styrka , nar strangen anslas vid 

 | eller f af dess langd, raknadt ifran den ena andan, och 

 att intensiteten blifver minst, nar den anslas vid midten. 



Orsaken till detta fo'rhallande ar ganska naturlig. Tonen 

 %n uppkommer nemligen derigenom, att under det strangen 

 gdr sina totala oscillationer, hvardera af dess halfter vibrera 

 sarskilt, och dessa sednare vibrationers amplitud bestammer 

 den harmoniska tonens intensitet. Men dessa vibrations-am- 

 plituder bekomma sitt stdrsta va'rde, nar hiilfternas midter anslas, 

 och blifva mindrc, ju mer anslagningssalllet aflagsnar sig derifran. 



