31 



alia de hannoniska tonerna, undantagandes dein , som iiro 

 multipler af 2n. Anslar man salunda vid 8:dedelen och sedan 

 dofvar vid midten, sa" hor man utom %n afven 4n, af hvilka 

 den forra kan dofvas genom en sakta beroring vid 4:dedelen. 

 Anslar man 1#:tedelen och sedan dofvar vid midten, s hores 

 utom n afven 6n, och kan n dofvas, sa att likval den 

 sednare aterstar, om man sakta beror strangen vid 6:tedelen. 



Dofvar man grundtonen genom beroring vid 3:djedelen af 

 strangens la'ngd, sa dofvar man afven alia de harmoniska to- 

 nerna, med undantag af dem, som aro multipler af 3n. Delta 

 later afven bekrafta sig af erfarenheten. 



Den harmoniska tonen kan stundom vara betydligt b'fver- 

 viigande bred vid en svag grundton. Om man t. ex. med 

 pekfingret sakta beror strangen vid dess 3:djedel och knapper 

 med tummen, sa hor man, samtidigt med flageolet-tonen 3n, 

 afven en svag grundton n. Om man vid knappningen med 

 tummen sakta lyftar hela strangen, sa okas grundtonens styrka 

 och man kan pa detta sa'tt efter behag variera forhallandet 

 emellan de bada samtidigt horbara tonernas intensiteter. Ha- 

 geoletten kan derfore anses sasom en harmonisk ton med 

 evanescerande grundton. 



Af det foregaende synes att de harmoniska tonernas 

 styrka beror af den oscillerande strangens initiala lage. Ha'raf 

 uppstar helt naturligt den fragan: kan ett sadant initial-ldge 

 gifvas at strangen, att vid dess oscillationer blott en enkef 

 ton uppkommer, d. v. s. en, som icke ar dtfoljd af ndgon 

 harmonisk? Nagot fullkomligt bevisande svar kan pa denna 

 fraga for det na'rvarande icke gifvas . ehuru den forekommer 

 mig sannolik. 



