erhallit exemplar fr5n Norrland under de af ARTEDI, spec. 51, 

 4, anftirda norrlundska benamningarna Stenbit och Bdckro. 

 Appendices pylorica3 variera afven betydligt i antal hos sam- 

 ma art; YARRELL uppgifver dem efter D:r RICHARDSON hos S. 

 Salar frSn 63 till 08; bar pa Museum bar man bos ett ex- 

 emplar riiknat iinda till 85. 



Under s&dana fbrhallanden, och da alia karakterer be- 

 tinnas i sa" hog grad variabla, kunde man verkligen vara 

 frestad alt ifrSgasatta om bar finnas mer an tva" species af 

 laxfiskar: Trutta och Salvelinus, eller just de tva 1 , hvilka 

 jag i Prodromus framstiillt som representanter for skilda grup- 

 per. Ehuru jag icke kan losgora mig fra"n denna fbrestall- 

 ning, som efter hvarje repeterad undersokning, tyckes vilja 

 mer och mer rotfasta sig, skall jag dock fbrsbka att, genom 

 de mest konstanta, eller ra"ttare, minst variabla kannetecken, 

 jag kunnat upptacka, bestiimma de arter jag anser mest skilda 

 oiler minst bfvergSende i hvarandra; saledes 

 Laxfllaltar {Salnioiiacel). 

 Laxslagtet (Salmo ARTEDI.) 



1:o Oringar (Truttce). Flackarna morkare an den all- 

 manna kroppsfiirgen ; fjallen af medelmattig storlek, kring 10 

 1 2 i en rad af | hufvudlangd. 



a) Tander blolt pa framdelen af plogbenet: 

 1. Blanklax (Salmo Salar LIN.) 



Ofverkaken langst; tanderna, kagelformiga, sta med de 

 tjocka baserna ta'tt tillsammans (pS del skeletterade bufvudet 

 och der de ej a'ro utfallna); gallockens bakbradd och under- 

 bradd narma sig en cirkelbSge; fbrlocket halfmSnformigt, myc- 

 ket bredare nedat och utan tydliga vikar i bakbradden. Stjer- 

 ten klufven, de langsta sidostralarna mer an tv ganger s5 

 langa som de mellersta. 



Ofverkaksbenets skafttunga horizontelt platt-tryckt; su- 

 prascapularbenet nedtill mycket bredt, uppat smSningom af- 

 smalnandc spelsigt ; plogbenet bakom tanderna skrafligt och 

 kavernbst. 



