248 



oi limit sig i en stor massa, som intagci ungefar midten al 

 djurets in re hftlighet och afgifver, i riktningen jit diMi ena al 

 imisslans sidor, tv5 sins omcllan, och med riktningen af vcli 

 via parallels tjocka stammar, likaledes solida och morka, a I 

 tiitt sammangyttradc centralccller. Den stora massan niira 

 midten iir magen med de begge lefverloberna , de dei ifran 

 utgaende parallela stnmmarna lire, niirmast velum oesophagus, 

 och, bakom denna, tarmcn. I den stora massan framtriida 

 forst magen och de begge pa" omse sidor om densamma be- 

 liigna lefverloberna, sasom trenne na'ra forenade porlioner deraf. 

 1 magens portion draga sig cellerna till ytan, sa" alt i midten 

 en i borjan liten, smaningom storre kavitet uppstar^ hvarpS 

 de, smdningom klarnande, bilda magens iiinnor. I tarmen 

 och oesophagus uppstci p samma salt inre haligheter, som 

 slutligen mota och triida i gemenskap med magens halighet, 

 men forst betydligen sednare oppnar sig oesophagus ut&t, ge- 

 nom munnen. Innan detta sker hafva de rundade lefverlo- 

 berna, nyss hvardera en gyttring af celler, blifvit kiara, med 

 spridda cellkarnor, och tarmen, som tillviixt betydligt i la'ngd, 

 borjar bilda en slinga. Da oppnar sig munnen utat, och snart 

 derefter borja oesophagi och munnens starka cilier att vibrera. 

 I midten af velum, hvars textur blir alltmera klar, med spridda 

 cellka'rnor, utgar den langa ensliga cirren fran en rundad 

 kropp, som bar iir ganska svar att se. Velum ligger niiia 

 parallelt med skalets ryggsida , bakom velum ses munnoppnin- 

 gen, derpa* nu nagot la'ngre derifran aflagsnad an i bor- 

 jan analb'ppningen, som saledes ligger niira i midten af 

 skalets bakre margo. Till hjerta synes inlet spar, icke eller 

 till foten. Skalet bar nu en la'ngd af 0,0!) mm., och djurct 

 sviinger sig oupphorligt omkring, liksom villc det arbeta sig 

 ut. Dess kretsande rorelser syntes likva'l icke vara serdeh 

 egnade att spriinga kapseln, men jag tyckte mig formarka, all 

 denna nu blifvit af losare bcskafTenhet iin forut, da all. 

 djuren, utan att kunna blifva fria , befunnos do'ende ellcr dodi 



