187 



Eflcr kalklugien Ibrtjena de lagert'ormiga gungurna af 

 ung granit att komma i betraktande. De aro yngre an bade 

 gneissen och kalkon, hvilka bada deraf genomsattas, visserli- 

 gen mestadels i deras skiOVingsdirektion, men afven nagongang 

 i andra rigtningar under en mer eller mindre trubbig vinkel 

 mot skifl'ringen. Salunda ser man uti den betydliga kalk- 

 hojden, som soder om Marmorbruket framstryker utmed sjo- 

 strariden mil, och som genom en liten da'ld ar skild Iran 

 den bakfore at norr vidtagande sto'rre gneisshojden, flera dy- 

 lika granitgangar fortlopande i rnest ostvestlig rigtning, af 

 hvilka den slorsta ar Cera famnar magtig och v. p. 50 60 

 alnar lang. Samma forhullande kan iakttagas uti norra delen 

 af kalkhojden mellan Sandviken och Mortnus, likasom vid 

 s. k. Bodauddcn mellan Sandviken och Bodviken. Att en- l\- 

 kadan granit bildar den omgifvande bergarten p3 ena k\\Qft^ J|./| 

 andra, stundom pa bada sidor om atskilliga af de haft pa f 

 trakten befintliga kalklagren, ar redan forut omnamdt. Gram- _^ 

 ten i alia dessa bildningar utgores af en grofkrystallinisk 

 blandning af ofvervagande rod eller rodlatt orthoklas, gra 

 qvarz och merendels svart, nagongang derjemte hvit glim- 

 mer, med sparsamt inva'xt oligoklas af grahvit fiirg. Af till- 

 falliga inblandningar markes i trakten af Marmorbruket svart 

 tu'Vmalin, samt mellan Klubben och Tirnmergatsbacken, uti 

 mera qvarziga utskiljningar pa gransen mot gneissen, Dichroit, 

 Pyrargillit och Praseolith, det sednare mineralet i nagra li- 

 neers stora krystaller, alldeles liknande de vid Bracke i Nor- 

 rige forekommande. 



Yngre iin alia de andra forut uppraknade bildningarna 

 aro de gangar af trapp, som till ett ej obetydligt antal ha'r 

 iiro iakttagne. De genomskara icke allenast gneiss- och kalk- 

 lagren, utan iifven graniten, Deras rigtning gar allmant i 

 N.N.V., nagongang undantagsvis i N. S. men aldrig i O. V. 

 och deras magtighet varierar mellan nagra turn iinda till en 

 lamn. De tillhora somliga den afdelning af hyperiten , som 

 man kallar diabas, d. v. s. en hyperit med fint invafti chlo- 



