56 



den fordclade ledaren, churn ikilaadtn mellan hada \ IM kniniianip >l'ta ar 

 .Mii.irklig. Forf. forklarar sig licit och li.ill.'l for don srdiiaro menu 

 och vi-i.ir. :ill iakon maslo iorlialla sig sora FECHNER uppiiYit, :ill<!eii.sliiiul 

 den i elektriska sknggan stiillda och aflcdande vidrorda Icdaren genom 

 del ledande golfvet commniiirorar mod den omcdclhart fordelade. Fra- 

 gan rednccras dcritienom till aft nndcrsoka, huruvida den sednarcs hiindna 

 elektricitet iifven samlar sig pa den yta, som iir franviind den fordelande 

 kroppen, hvilket nnmera kan anscs for en afgjord sak. Da likval den 

 elektriska verkan i elektriska *kugi;an af en allcdaude vidrord ledare 

 vanligen iir mycket svag, kan den, da ingen stor noggrannhct kommer i 

 f'raua, ofverses. Om derfore den omedelbart fordrlade ledaren a'r isolc- 

 rad , kan man anse dess bundna elektricitet i jemviet med den fbrde- 

 lande kroppens, med hiinsyn fill pnnkterna i elektriska sknggan, och )ie- 

 trakta den fiirras fria elektricitet som den cnsamt verkande, hvarigenom 

 forklaringarne af fordclningens fenomener mycket nndrrlattas. I del fiil- 

 jande antager Forf., alt de fordelande pa hvarandra verkande kropparne 

 iiro ledande, cirkelrnnda och lika stora skifvor, hvilka i parallel! liige 

 iiro stallda midt emot hvarandra. Aro dessa blott tvenne, kommer ban 

 till samma rcsultat, bvad elektriska bindningcn angar, som redan finnes 

 anfi'irdt i liirobockerna. Aro skifvorna trenne, sa blir, pa grund af det 

 fore^aende, hvardera skifvans bundna elektricitet summan af de elektri- 

 citets-mangdcr, som hvar och en af de ofriga binda i densamma. Forf. 

 framkastar bar den fragan, hvilken relation iiger rum mellan fordelnings- 

 coeflicienter och afstand. Han bevisar, alt densamma vid sma afstand iir 

 mycket niira logarithmisk , sS att afstand en kunna betraktas som loga- 

 rithmer till fordelnings-coefficienferna. Den logaritluriiska relationen vore 

 fullt exact, ona den fordelande verkan i elektriska skuggan af en afle- 

 dande vidrord ledare vore fullt noil, men da dctfa icke iir fallet, sa mS- 

 ste fordelnings-cocfficienterna mcr cller mindre afvika fran en geometrisk 

 series, da afsfanden mellan tvenne skifvor fortga i en arithmetisk. Pa 

 grund af denna afvikning bevisar Forf., att de maxima af verkan i elek- 

 fiiska skuggan, hvilka FECHNER for trenne sarskildta fall anfort sasom re- 

 sultater af sina experimenter, hafva sin theoretiska riktighct. I det fol- 

 jande anforas forsiik , som bevisa, att den logarithmiska relationen utan 

 betydligt fel kan anscs aga rum atminstone till ctt afstand af 9 lin., da 

 skifvornas diameter iir 6 turn, men da fordelnings-cocflicienten vid ett 

 gifvet afstand foriindrar sig nar skifvornas diameter af- eller tilltager, sa 

 inaste saken furhalla sig annorlnnda med skifvor af annan storlek. Fcirf. 

 bestiiminer derfore beroemU-t mellan bada storheterna, och bevisar, att 

 nar tvenne skifvors diamelrar och afsfand okas i samma proportion, sa 

 <ui andrar ^ i:ke frirdelnings-rorllicienten. Till folje hiiraf kan den lo- 

 garithmiska relationen anses temligcn exact, niir afstandet icke ofvcrstigcr 

 ! till i af skifvornas diameter. Vid tillta^mdr af-tand blir afvikningen 

 allt slorre, och relationen mellan fordeliiin^s-coeilicicnter och afstand ua'r- 

 mar sig mer och mcr den onniin-l.j <p .nli.it i>ka , hvilket siirskildt bevi- 

 sas. Hiiraf fJiljcr, att vid betydligt afstand mellan tvenne skifvor fcirsva- 

 ion elektriska verkan pa den fordclade skifvan icke m.'irkhart , om 

 uonom en i midlen inskjnlen icke isolerad skifva, kommer i den 



elektri- 





