35 



silas och sedan i'mim mera saltsyra biaiidas till l&nincn, sa 

 Jalles deraf del andra. 



Fibrin loses pa lika salt, eflcr ell pnr dagar, i mycket 

 ulspadd sallsyra, men ur donna losning faller kolsyrad arn- 

 moniak allt det tipplo'sta. Albumin ater loser sig icke i den 

 sa utspadda syran, utan lillsats af pepsin (del i ma^ens hin- 

 nor befintliga egna amnet); men a(ven derur faller kolsyrad 

 ammoniak hvad syran upplost, utan alt lillsals af sallsyra 

 sedan gor ny fallning. 



I)e hvita kulor som forvandla mjolken till en emulsion, 

 ktinna, sasom redan ar bekant, ur mjolken fullkomligt af- 

 skiljas, genom upplosning af koksalt eller svafvelsyradl na- 

 tron deri , hvarefter man genom silning far en klar vafska, 

 som innehaller osten upplost. Det ena af de tvenne nu nam- 

 da amnena, ulfalles derur da denna valska kali blandas med 

 saltsyra, och det andra nar den sura valskan sedan upphet- 

 las till koknirig. 



Protein. Sedan det, genom REDTENBACHKRS forsok of- 

 ver taurin, visat sig, alt djuramnen kunna innehalla svafvel , 

 sorn pa vata vagen icke genom kungsvatten later forsatta sig 

 i det tillstand, att genom barytsalter kunna upptackas, bar 

 Hr MUI.DK.R atertagit sina forsok ofver fibrin och prolein, 

 hvilka ban pa torra vagen behandlat med kolsyradt kali och 

 salpeter; men det bar visal sig, att fibrin icke haller mera 

 svafvel, an bans forra forsok angifvit, och alt prolein ar 

 svafvel frit I. 



Gal I a. Hr MULDER bar funnit, att orn afdunslad i^alla 



7 O 



loses i alkohol, och alkohol-extraktet , upplost i vatten, be- 

 handlas med animaliskt kol , sa blir losningen farglos, och 

 da vattnet sedan afdunstas och extraktet lemnas ofvergjulet 

 med eter, sa forvandlar det sig till det af PLAINER, for nS- 

 got mer an elt ar sedan, upplackta, fjalligt anskjutna amnet, 

 hvars nalur annu icke blifvit narmare beslamd. 



