302 



f("n s"i reprcsenferas -mum lalcn 3, 9, 27, 81, mm enligt 

 den sednare genom 3, 13, 55, 233, sa" alt fordelen af den 

 M-dnare metoden blir desto mera 6'fvervagande, ju langre 

 opera! ionen fortsattes. 



Hvad Hr SVANBGRGS kalkyl (ill bekommande af storsta 

 effekten, angAr, kan jag icke underlata att anrnarka foljande. 

 Da\ a ar don ursprungliga eleklricitelen hos A, samt a och 

 bindnings-coellicienterna mellan A och B, C och /?, antager 

 Hr SVANBI.RC s. 102, alt den i C bundna elektriciteten efter 

 forsta ofverflyttningen blir ot/3a, och efter x ofverflytlningar 

 x ct /3 . Detla ar icke riktigt, sa 1 vida man tillagger ]3 ett 

 varde, som afviker fran enhcten. Af samma skal, hvarfore 

 elektriciteten i D icke kan binda en med sin egen lika stor 

 inangd motsatt elektricitet i C, kan den bundna elektricileten 

 i C icke binda lika stor ma'ngd tillbaka i />. Haraf loljer, 

 att D, och sSledes afven B maste hcilla fri elektricitet, men 

 da den elektricitet, som till folje haraf qvarstadnar i , icke 

 kan binda n3gon i C, ar klart, att den bundna elektriciteten 

 i C, efter forsta 6'fverflyltningen, ar mindre an at, j3 a. Kallar 



y 



rr.an densamma y, sa blir -- hela elektricitelsmangden i D, 

 och /3j den elektricitet, hvilken y binder tillbaka i D. 



y 



Den fria elektriciteten i D ar sSledes -- +Py = ^ -> 

 men dA B och D aro metalliskl forenade, m^iste de 



(1 _ p 2 )y 



iika mangd fri elektricitet, och saledes uttrycker --- 



Sfven den fria elektricitelen i B. Emedan summan af elek- 

 Iricitetsmangderna i B, D och E ar oLa, sa" blir, da 1 ylan 



2(1 _ p 2 )v 

 af E antages mycket ringa, cta+ - den bundna 



'iriteten i /?, hvaraf uppkommer eqvationen 



2(1 -/3'V 



- - = ty. 



P 



