122 



ingen aning om att hennes goda namn 

 och rykte sonderslets. Och sa skodde 

 dejf, att hon ansag bans entragenhet 

 endast blott for ayfikenhet, och blef 

 miasnojd ofver bans missno'je. 

 Fortalet b-orjade bara frukt. 



Sitter sa, en vacker dag, fru Knopp 

 fornojd vid sin kaffekopp oeh sin pa- 

 tience- lek. Det hade val ej lyckats 

 madam Plomgren, att med nagon san- 

 nolikhet uppspana den'eftersiikla brotts- 

 lingen, jraen hon hade likval fiirskaffat 

 en lisfar-pa nagra, alia missfankta, och 

 af hvilka det ofelbart maste vara en- 

 dera, efter de anda alia voro unga, 

 ogifta man. Storre var ej arilednin- 

 gen till misstankar for brottet, men 

 vackert sa. Som sannolikheten var 

 lika stor for dem alia, och fru Knopp 

 var ytterst samvetsgrann och radd att 

 sara nagon oskyldig genom en ora'ttvis 



, misstanka, hade hon beslutat,"att ge- 

 nom patience med sa'kerhet utro'na 

 ra'tta forhallandet. Hon tog derfore 

 pa" vinst och forlust ett namn ur sam- 

 lingen, och borjade Ia"gga korten. Nej, 

 det gick ej ut, han var saledes oskyl- 

 dig. Det var nemligen afgjordt, att 

 den forsta, vid hvilkens namn patiencen 

 gick riktigt ut, eller lyckades. den var 

 det, den kunde ej- mer raddas. Fru 

 Knopp hade a'nnu pj Jyckats gripa 

 brottslingen, da en vagn stannade vid 



,hennes port, och en aldre herre, prydd 

 med sva'rdsorden, steg ur. 



Hvem i Herrans namn kan det 

 vara! skrek fru Knopp. Hade det 

 varit en yngre man. sa h^ade hon tro- 

 ligen tagit for afgjordt, att det varit 

 forbrytaren, som patiencens trollform- 

 ler framkallat. Emellertid steg den 

 frammande herrn in, och presenterade 

 sig som major von Feldt. 



Na, hvilken lycka och hvilken 

 ara! Herr major von Feldt, min 

 dotters patron. Na hvad det skall 

 bli roligt- att fa underrattelser ifran 

 henne! Hon liar ej skrifvit pa sa la'n- 

 ge, den stygga ungen. 



Jaha, jo jag kommer just med 

 uhderrattelser ifran henne. Hon mar 

 va'l, det ar ingen fara med henne. 



Majoren sag ej ut att i allmanhet 

 vara blyg; men nu tyektes han likval 

 lida af eu viss forlagi-nhet. 



Na, jag vet, Gud sk6 lof, att det 

 i andra afseenden inte kan vara annat 

 an goda underrattelser. Jag ar sa sa- 

 ker, som om det vore jag sjelf, att 

 hon icke kan skicka sig annat an val. 

 Herrskapet har ocksa. allfid, forklarat 

 sig nojda och sa belatna med ht-nne. 



Jaha, joho, hon skickar sig visst 

 ganska bra, skickar hon sig. Via" alia 

 ganska nojda med henne,. Jag haller 

 af henne, och min hustru och flickor- 

 na halla af henne, och min son haller 

 af henne. 



Na, herr majorn kan val tro hvad 

 det skall fa'gna en mor, fast jag visste 

 forut att det skulle sa vara: jag kan- 

 ner henne sa val. Ack, hvad det a'r 

 for en glad je och hugnad, att ha gladje 

 och hugnad af sina barn. Man ser, 

 Gudnas, nog dem, som ha bara sorg 

 och gramelse. Fast kanske vSr Herre 

 varit sa nadig och skapat somliga mii- 

 drar sa hardhjertade, att de icke kan- 

 na hvarken sorg eller gramelse, det 

 ser na'stan sa ut. Det a'r inte alia, 

 so/n a' lika kanslofulla, nog vet jag 

 hvad jag skulle kanna, men somliga 

 ha inte en gang nagon skam i sig. 



Hor, apropos, infoll majoren, bor 

 har inte ocksa i staden en fru JElos 

 med gin dotter? ^ 



Kors sa markvardigt! Hur kom 

 herr majoren just att ta'nka pa henne 

 nu, nar jag kom att saga si ea der? 

 Apropos ja, det var just ra'tta ordet. 

 Ah, herr major har redan hort talas 

 om handelsen, hor jag\ Sa m^cket 

 ba'ttre, jag skulle inlet ha velat vara 

 den forsta, sadant der sprids nog anda; 

 tiger en, sa talar en ann. Jo jo, ty- 

 Tarr, hon bflr nog har. 



Tyva'rr! Hvad betyder det? Hur 

 ar det med henne? Har det handt 

 henne o nagon olycka? 



Ah, hon tycks just inte anse det 

 for nagon olycka. Men a'r det verkli- 

 gen sannt, att herr majoren' inte vet 

 det? Na na, herr majoren kommer na- 

 got langvaga ifran. . Har i staden oeh 

 de narmaste socknarna, -vet hvarmen- 

 niska det. Sadant der kan infe la'nge 

 hallas hemligt, Gudnas! Blir det 



