io 



t'runtimmer, som visserligen hade nanm 

 af guvernant, men i sjelfva verket blott 

 var en piga, hvars sysslor hon dessutom 

 nu maste skota. Denna qvinna var lik- 

 val en trogen tjenare at prinsessan, hvil- 

 ken hon gerna ville rycka ur de torftiga 

 omstandigheterna som maste kannas sa 

 mycket mera tryckande, som man redan 

 gjort henne de mest lysande fdrespeglin- 

 gar om en snar thronbestigning. 



Under tiden var ryska hofvet allvar- 

 samt bekymradt. Radziwill hade visser- 

 ligen begifvit sig fran Rom, men hvad 

 hindrade honom att anyo hopknyta den 

 afslitna intrigtraden genom andra perso- 

 ner? Kunde icke en annan begagna sig 

 af denna ovalkomna prinsessas tillvaro, 

 for att utkasta nya planer, hvilka kanske 

 icke skulle blifvit sa latta att tillintetgdra ? 

 Kortligen, det fanns skill tillrackligt att 

 aflagsna den unga flickan fran Rom och 

 Iran frammande machinationers omrade ; 

 men som man icke ville ga oppet till 

 va'ga, sokte man locka prinsessan i en 

 snara, som hon var alltfdr oerfaren att 

 kunna fdrutse, och man begagnade sig 

 till detta andamal af en man, hvilken 

 utanundantag dfvertog alia roler, savida 

 han dervid hade fdrdel. 



Denne man historien namner icke 

 hans namn skaffade sig, kladd i rysk 

 officersuniform, intrade uti czar Peters 

 dotterdot*,ers anspraksldsa boning. ' Ge- 

 nom en masterlig fdrmaga att fdrstalla 

 sig lyckades han tillvinna sig de begge 

 nodstallda fruntimrens fdrtroende. Un- 

 der betygande af sitt deltagande for den 

 unga flickan erbjod han henne sina tjen- 

 ster, sin kredit; bedragen af framlingens 

 hala ord antogo de med tacksamhet hans 

 bistand. Ofverfldd tradde nu i torftig- 

 hetens stalle och ett obegransadt fdrtro- 

 ende blef den ryske agentens beldning. 

 Prinsessan och hennes guvernant betrak- 

 tade honom som en skyddsengel, hvilken 

 hi ml en skickat dem i den yttersta nd'den. 



Knappt hade Catharinas agent dfver- 

 tygat sig om att hans offer icke hyste 

 en skugga af misstanke, fdrran han ryckte 

 narmare sitt mal ; han meddelade prin- 

 sessan att grefve Alexis Orlow skickat 

 honom fdrut sasom sitt hemliga siinde- 

 bud, pa det han skulle riidda dottren till 

 den af grefven tillbedda kejsarinnan Eli- 

 s s beth ur en belagenhet, for hvilken hon 

 ej var skapad, men att afven han, grefve 



Orlow, ingenting ho'gre onskade kn att 

 upphdja henne pa thronen, da hon, lik- 

 som hennes ofdrgatliga moder, skulle gora 

 en stor nations lycka. For att qvafva 

 de narmaste betankligheterna i deras fro, 

 tillade han att hans herre vore oeuse 

 med Catharina, emedan han icke langre 

 kunnat fdrdraga att se sina kanda fdr- 

 tjenster beldnade med otack: nu sokte 

 han ett tillfalle att utdfva vederga'Uning, 

 och bland alia medel, som stodo honom 

 till buds, funnes intet, hvilket vore sa 

 iidelt och med hans pligter sa dfver- 

 ensstammande som aterinsattande af en 

 rattmatig arfvinge pa ryska thronen. 

 For att emellertid uppna detta mal, 

 skulle tor prinsessan intet annat vara 

 'dfrigt an att obetingadt anfdrtro sig at 

 grefven, och, tillade agenten i den mest 

 installsamma ton, detta kunde icke ske 

 sakrare an om hon fdrenade sig med 

 grefven genom aktenskapets band och 

 fd'ljde denne till Ryssland, der under 

 tiden allt skulle fdrberedas att genom en 

 revolution stdta Catharina fran thronen. 



Hvad fd'rmar oerfarenheten utratta mot 

 si! fina ranker? Agentens alia fdrslager 

 blefvo med tacksamhet antagna; utsigten 

 till en krona, hvilken sa ofta blandat och 

 bedragit mera dfvade dgon, vinkade pa 

 sa fdrfdriskt niira hall, att hon icke sag 

 annat an dess stralglans; den djupa af- 

 grunden emellan henne och det djerfva 

 fdrehafvandet sag hon icke. 



Prinsessans sallskapsfruntimmer lat lika 

 latt bedraga sig, ja, det var just hon, 

 som mest bidrog att paskynda fdretagets 

 olyckliga utgang derigenom att hon upp- 

 fyllde sin herrskarinnas hufvud och hjerta 

 med en mangd romantiska griller, mot 

 hvilka insigtsfulla och valmenande mans 

 varningar och rad voro fruktldsa. 



Under dessa idrberedelser fdrgingo na- 

 gra veckor: nu iindtligen ansag grefve 

 Orlow tiden vara inne att i egen person 

 upptrada pa skadeplatsen for detta drama. 

 En skdn man i sina basta ar kunde icke 

 annat tin gora ett gynnsamt intryck. De 

 skarpsynta mannernas varningar blefvo 

 alltmera entragna, alltmera ifriga deras 

 bemo'danden att rycka offret for enlistig 

 intrig ur dess fdrfdrares vald. Fdrgiifves 

 skildrade de den utma'rkta ynnest, i hvil- 

 'ken Orlow stod hos kejsarinnan; de om- 

 namnde bevisen pa hans tillgifvenhet , 

 som stodo i den mest skarande motsats 



