och afstego vid engelska koneuln m:r 

 Dicks bus, der de emottogos med den 

 utmarktaste vdrdnad. Konsulns och ami- 

 ralens fruar gingo prinsessan till motes, 

 ledsagade henne 6'fverallt och lemnade 

 henne icke ett dgonblick. Man hade 

 kunnat tro att begge alskade henne som 

 sitt eget barn och hyllade i henne den 

 tillkommande herrskarinnan dfver ett af 

 verldens maktigaste riken. De utgjorde 

 pa sitt satt hennes hof. Folket i Livorno, 

 bedraget af skenet, trangdes i hennes 

 vag och slosade med allt det smicker, 

 som ar sa angenamt for de stores fa- 



Alla slags forstroelser voro slutligen 

 begagnade, innan man lat hora fdrslaget 

 att bese flottan. Dag och timma fast- 

 stalldes; de begge^ fruarnc och konsuln 

 ledsagade prinsessan. Alia fyra stego i 

 en praktigt utsmyckad bat, som skulle 

 fora dem till amiralskeppet ; i en annan 

 fdljde grefve Orlow; en tredjevar besatt 

 med ryska och engelska officerare i rysk 

 tjenst. Knappt narmade sig den forsta 

 baten skeppet, an en elegant landstol ned- 

 firades till prinsessans emottagande. Man 

 sade henne att detta vid sadane inbjud- 

 ningar vore brukligt; hon kande sig ge- 

 nom alia dessa arebetygelser och bevis 

 pa utmarkt aktning oandligt smickrad, ty 

 redan vid hennes annalkande hade hon 

 blifvit helsad med en generalsalfva fran 

 kanonerna, och en fortriifflig musik val- 

 komnade henne nu. 



Berusad af ogonblickets intryck satte 

 sig prinsessan i stolen och denna upp- 

 hissades genast ; men istallet for att af- 

 ven pa skeppet rona ett lysande emotta- 

 gande, som hon va'l viintade sig efter 

 all denna fdregaende uppmarksamhet, 

 fann hon en fangvaktare, som fdrklarade 

 henne vara fange, palade henne kedjor 

 och anvisade henne skeppsrummet till 

 vistelseort. 



Bittida morgonen derpa lattade flottan 

 ankar och lemnade hamnen, for att i 

 triumf segla hem. 



Forsta akten af detta afsky varda drama, 

 prinsessans ftingslande, hade skett i niir- 

 varo af en talrik mtingd uskadare. In- 

 gen anade sammanhanget och likviil sprid- 

 des iinnu innan nattens inbrott undcrrat- 

 telsen om den bedrodiga utgangen pa 

 denna praktiga fest, till befolkningens alia 

 klasser och framkallade ett sa myckct" 



mera oppet ogillande, som man icke kunde 

 vara i tvifvel om slutakten. Orlow lat 

 deraf icke bekomma sig; ban gaf sig ej 

 ens modan att forhemliga sina ranker, 

 huru mycket an storhertigen fortornades. 

 Fdrgafves skickade denne kurirer till Wien 

 och Petersburg. Han klagade bittert of- 

 ver detta brott mot folkratten ; bans kla- 

 gan var dock gagnlds och om an Orlow 

 samt de ryska officerarne a'nnu voro i 

 bans vald, sa vagade ban likval icke fo'r- 

 gripa sig pa deras personer for att der- 

 igenom tvinga Catharina att aterfdrsatta 

 i frihet den fran ett gastfritt land bort- 

 rdfvade dottern af Elisabeth. 



Att kunna tillvagabringa detta, skulle 

 dessutom varit svart till och med for 

 magtigare furstar. Domen ofver det be- 

 klagansvarda offret for frammande intri- 

 ger var af kejsarinnan redan falld; den 

 olyckligas dagar voro raknade hon 

 maste, sa fordrade Catharinas sakerhet, 

 fdrsvinna fran de lefvandes antal. Och 

 hon fdrsvann. Ingen kan saga, hvilket 

 slut var henne amnadt, men anda till 

 vara dagar bar ryktet bibehallit sig att 

 Eh'sabeths dotter uppgaf sin anda under 

 knutpiskslag! 



Atcrblick pa Sveuska folkets oclen 

 under de trenne sista arlinn- 

 dradena. 



II. 



I. 



Mot slutet af det f jortonde arhundradet 

 hade bland de skandinaviska Nordens 

 makter en ny, som man dittills ej velat 

 tillerkiinna nagon politisk vigt, uppsvin- 

 gat sig till en hdjd, som gjorde dess df- 

 verlagsenhet obestridlig. Ursprungligen 

 bestaende af tyska kdpmanna-gillen i 

 frammande lander och enstaka fdrbund 

 mellan nordtyska stader, hade den tyska 

 Hansan utvidgat sig till en stor federa- 

 tion, och, i de svara krigen mot konung 

 Walderaar Atterdag at' Daumark, vunait 



