16 



fdijande tirad till den namnkunniga san- 

 gerskan : 



Stralande stjerna, du Polyhymnias 

 dotter, du ser framfdr dig en Thespis' 

 son, en ny Lear omgifven af ddets skuggor. 



Nagra roster ur folkhopen b'drjade ge- 

 nast att ropa: 



Liknelsen duger inte! 



Men obekymrad harom fortior mr 

 Snarletown : 



- Kasta 6'gonen omkring er, hulda 

 konstnarinna, har star min hustru, mrs 

 Snarletown, och mina sex oforsdrjda barn, 

 alia utan den ringaste matsmula i sig! 

 Hjelp en djupt bedrdfvad kamrat, en 

 stackars af sigkommen theater-direktdr ! 

 Jag begar icke den jordiska nietallen, 

 utan endast en ton eller par af er rosts 

 himmelska metall! Skiink mig en enda 

 lit en visa och jag ar riiddad ur min stora 

 nod! 



- Bravo! bravo! ropade mangden. 

 Derefter skreko alia som med en mun: 



Sjung! sjung! 



- Hvad sager den gamle mannen? 

 fragade Jenny den bredvid henne sittande 

 damen; d& denna ord for ord dfversatt 

 Snarletowns tal borjade den svenska sdn- 

 geskan att skratta och sade gladt: 



- Jag vill hjelpa honom! 

 Snarletown hoppade ho'gt upp i luften 



d& gladjeposten naddc hans oron och ut- 

 ropade med en rd'st som om han spelat 

 Macbeth : 



Silence Gentlemen! gudinnan sjun- 

 ger! sjunger for mig John Snarletown, 

 den oefterharmligas arme broder i Apollo ! 



En andlos tystnad uppstod ogonblick- 



ligt. 



Jenny Lind reste sig ifran sin plats 

 och vandande sig mot mangden borjade 

 hon att sjunga den enkla engelska iblk- 

 sangen: "Rule Britannia." 



Bifallsstormen ville knappt tystna da 

 fb'rsta versen var slut, men hvadbrydde 

 Snarletown sig om sangerskans triurnf, 

 han tiinkte endast pa hvad den kunde 

 inbringa| honom. 



Hitat ladies och gentlemen, utro- 

 pade han och kilade likt en al genom 

 mangden jag ar concertgifvaren, sex 

 pence personen, en spottstyfver for en 

 concert, pa hvilkeu den svenska niikter- 

 galen latit ho'ra sin beundransviirda 

 stamina! 



Ack ! hur manga shilHngar och till och 

 med halfpund-sedlar folio ej i den ofver- 

 lycklige impressarions hatt! Han orkade 

 knappt bara den da han aterviinde till 

 sangerskans vagn. 



Hustru sade den gladjedruckne 

 Snarletown till sin akta halft da Jenny 

 Lind sjungit don sista versen ater- 

 galda den gudomliga hvad hon gjort for 

 oss kunna vi ej, men nagot maste vi 

 anda gora for henne och jag vet hvad 

 det skall bli, vi vilja traktera henne som 

 vore hon en drottning! 



Man maste fdrlata den stackars theater- 

 direktoren denna tanka, han var sjelf 

 hungrig, derfdre satte han i detta ogon- 

 blick ett mal mat ho'gre tin allt annat. 



Englalika vasende sade han till 

 .sangerskan, under det att mrs Snarle- 

 town ho'll hans hatt ser ni dessa t&- 

 rar i mina ogon, de a'ro framlockade af 

 tacksamheten ! Stig nu ur vagnen, hulda 

 qvinna och trad in i denna magupplif- 

 vande anstalt, der min fru redan bestallt 

 for oss en ladgtidlig maltid. Vardigas 

 dela en plumpudding med oss, ma detta 

 blifva Ib'nen for er a'dla gerning! 



Jenny Lind skrattade hjertligt, nickade 

 vanligt at den bombastiske, men valme- 

 nande theaterdirektoren och gaf kusken 

 ett tecken att fara vidare. Mangden 

 fb'ljde gladt sjungande: "Rule Britannia" 

 det bortilande akdonet 



Anekdoter 



Pa vardshuset "Jernkorset" i Delitzch 

 star 6'fver ett visst stalle fdijande inskrip- 

 tion: "Samling af ekonomiska bidrag". 



Hvarfd're finner man i sma stader 

 mera menniskokarlek an i stora? Erne- 

 dan atgangen Ur stdrre. Stockholm har 

 100,000 menniskor, hur mycket kan da 

 hinna till at hvarje? 



En fremmande kom en gang in p& 

 ett vardshus och begiirde ett glas vin, 

 som uppasserskan genast med ett fdre- 

 kommande leende framsatte at honom. 

 Men knappt hade gasten fort det till 

 sina liippar, fdrrtin han satte det ifran 

 sig och fragade hvad han var skyldig? 

 Femtio ore! Den fremmande lade 

 en Eiksdalers-sedel pa disken och be- 



