NYTT 



18GO. 



UtitVnimer~]jiinst~4 gunger i manailen. i'reiiumcratinnspris t'Or liela arglngen 3 R:Jr R:nit 



eller 25 Ore i initiation. 



Nemesis. 



Novell. 



En liten lampa kastade ett matt, blekt 

 sken i en tarflig vindskammare. Den 

 siingliggande qvinnan och de pa ett bprd 

 staende medikamentsflaskorna antydde att 

 det var ett sjukrum. Den lidandes an- 

 sigte var sorgfalligt skyddadt for lamp- 

 skenet, som i stallet foil klart pa hufvu- 

 det af en liten omkring tolfarig flicka, 

 hvilken satt eller snarare lag i en gam- 

 mal landstol. Den sjukas blickar voro 

 med ett uttryck af lidelsefull karlek, 

 af oandlig omhet fastade pa den lilla 

 flickans skona anlete; men i stallet att 

 kanna stolthet och rona trost, vid hen- 

 nes asyn, klappade modershjertat angs- 

 ligare af bekymmer for alsklingens fram- 

 tid. 



Hum fridfullt, huru sott slumrade ej 

 Elisabeth! sa var hennes namn 

 den sorg, som i vakande tillstandet stod 

 priiglad pa de alskliga dragen, var for- 

 svunnen och ett skimmer af lycka hade 

 nu spridt sig derofver, ja, omkring de 

 blomstrande lapparne spelade nastan ett 

 leende. Den af somnen rodnande kin>> 

 den stoddes mot handen, och de yp- 

 piga, blonda harflatorna hiingde i behag- 

 lig oordning omkring det lilla, iidelt for- 

 made hufvudet. 



"Hon blir vacker! och hvem skall 

 skydda henne for alia de lidanden som 

 skonhet adrager en fattig flicka? Ack, 

 om Gud latit mig blifva qvar hos min 

 hulda, enda dotter, for att skydda henne 

 for de klippor, mot hvilka hennes stackars 

 rnoder led skeppsbrott, for att bara henne 

 ofver den afgrund, i hvilken jag stor- 

 tade!" sa klagade med matt, bruten 

 rost den sjuka och tararne floto anyo of- 

 ver de bleka kinderna; 



Derefter drojde den nnga qvinnans 

 tankar vid det fornutna, vid hennes egen 

 bekymmersamma barndom, da hon likviil 

 blomstrade sa frodigt och med muntert 

 sinne fann sig i sin varnldsa belagenhet; 

 hon erinrade sig den tid, da hennes flinka, 

 skickliga hiinder rikligen fortjenade det 

 mattliga uppehallet, och da hennes lilla 

 kammare, som pryddes af blomstren i 

 fonsterna, genljod af hennes muntra sang. 



Huru sedan han korsade hennes lef- 

 nadsvag! Annu syntes en purpurglod 

 pa den lidandes bleka ansigte vid minnet 

 af hennes forsta mote med den stolte 

 mannen, som hon knappt vagade se pa 

 af bara vordnad, emedan han var sa klok 

 och sa lard. Och huru han anda lyss- 

 nade pa hennes ord, och huru han fann 

 alskvardt hvad hon sade eller gjorde! 

 huru en blick fran hennes ogon var istand 

 att gora honom sorgsen eller glad! Yar 

 icke allt ett underverk, en trollsaga! o- 

 aktadt den dagligen bh'fvit upprepad i 

 hennes tankar var den dock alltid ny for 

 henne. Men sa skon och behaglig 

 jungfrun var, lika skygg och stolt var 

 hon afven, och icke ett enda otillatet ord 

 vagade han lata komma ofver sina lap- 

 par i hennes narvaro. Han alskade henne 

 med hela glo'den af sin jernfasta karak- 

 ter, och nagot hinder hade denna oban- 

 diga natur annu aldrig brytt sig om. - 

 Afven denna gang fann han en vag till 

 sitt mal. Hans guld forskaffade honom 

 en deltagare och medhjelpare i en nes- 

 h'g handling. 



Den lyckliga dagen kom saledes da 

 hon blef fdrenad med honom genom ak- 

 tenskapets band, sa trodde hon at- 

 minstone. Huru kunde den unga, fdr- 

 troendefulla flickan, som var sa obekant 

 med alia onda tankar, som sag upp till 

 den alskade mannen sasom till ett hogre 

 vasen, huru kunde hon misstanka, genom 

 hvilket bedrageri han uppnatt sitt mil 



