22 



pS ett mote (Hansadag) i Lybeck 1521, 

 och Lyb ck fick nu icke allenast de ven- 

 diska staderna pa sin sida till ett krigs- 

 ftirbund mot Danmark, men iifven uti 

 Danzig en miiktig bundsfdrvandt. 



Sverige var det som fdrst erfor de 

 viilgorande foljderna af detta fdrbund. 

 Under tiden hade Gustaf Wasa, d. 24 

 Aug. 1521, i Wadstena blifvit hyllad till 

 riksforestandare af 70 adelsman samt af 

 manga andra af alia stand i Gota riko, 

 lika som tillfb'reno hade skedt i Upland. 

 Delta var adelns forsta offentliga fdrkla- 

 ring for Gustaf och hans sak. Nu fort- 

 sattes befrielsekrigot med 6'kad kraft. I 

 Sverige och Finland segrade ofverallt 

 Gustafs vapen : det ena fasta slottet efter 

 det andra loll i hans hiinder ; af Sveriges 

 vigligaste stader aterstodo for konung 

 Christian blott Stockholm och Kalmar 

 afvensom Abo i Finland. Stockholm be- 

 lagrades, sasom vi fdrut namndt, redan 

 midsommarstiden 1521; men sedan sta- 

 dens besatthing i Jan. 1522 erhallit fb'r- 

 starkning och proviant genom den danska 

 amiralen Severin Norrby, lyckades den 

 genom fdrnyade utfall (d. 7, 8 och 13 

 April) att fdrstdra Gustafs lager. En hel 

 manad derefter sag man ingen svensk 

 styrka framfor Stockholm, men Danskarna 

 voro der for svaga for att kunna begagna 

 den ogonblickliga fdrdelen och redan i 

 borjan af Juni voro de ater insparrade 

 pa alia hall, utom fran sjdsidan; pa en 

 blokad af hamnen kunde Svenskarne icke 

 tanka, ty den danska flottan var den 

 svenska under Erik Flemming vida dfver- 

 lagsen. Nu visade det sig, huru fo'rdel- 

 aktig fdrbindelsen med de bada Hanse- 

 staderna var for riksfdrestandaren ; om 

 den hjelp han erhdll af Danzig hafva vi 

 visserligen ingen noggrann kannedom; 

 om det bistand Lybeck lemnat aro vi 

 deremot sa mycket battre underrattade. 

 De forsta kanda dokumenter betraffande 

 dessa fdrhallanden aro tvenne href af 

 Gustaf, det ena af d. 7 Jan. 1509 till 

 det Lybska radet, det andra till hans 

 bada gamla viinner Cord Kd'nig och Her- 

 man Israeli ; han kallar dem i denna 

 skrifvelse fader, brdder, vanner, kara 

 grannar, tillka'nnagifver for dem sin upp- 

 hdjelse till riksforestandare och ber om 

 fdrstarkning af krigsfolk och kanoner ; 

 allt lofvar han att redligen atergalda, 

 Hans nasta bref till det Lybska radet 



ar dateradt d. 12 Mars; i detta bref om- 

 talar han blodbadet i Stockholm och den 

 derigenom framkallade resning; hanhop- 

 pados, sager han derefter, att man i Ly- 

 beck val visste, hvad Christian haft i 

 sinnet med deras stad och med de andra 

 wendiska staderna, sa framt icke detta 

 motstand kommit emellan. Derfdro ber 

 han, att man for reda penningar eller 

 penningars varde matte bista honom med 

 skepp, manskap oeh vapen; till bestri- 

 dande af alia kostnader ville han gifva 

 sitt bidrag och med dem vaga den sista 

 penningen, for att gdra anda pa detta 

 tyranni; slutligen fdrklarar han, att han 

 stiidse skall vara beredvillig till allt som 

 kan vara till "profit for hans gunstiga 

 vanner och brdder". Pa dessa bref fo'ljde 

 andra af dylikt innehall, i hvilka han 

 tillika inbjdd I^ybeckarne att tullfritt be- 

 sdka Sverige, lofvade att "begafva dem 

 med milda privilegier", o. s. v. Varen 

 1522 sande Gustaf afven sin skrifvare, 

 Lievert von Helfften, en infddd Dithmar- 

 schare, till det Lybska radet med an- 

 hallan om bistand, och d. 1 2 Sept. s. ar 

 dfversande han till Lybeck Henrik Ny- 

 gebur med fullmakt, att verka for hans 

 och rikets basta, att kdpa och salja. 

 Dessa upprepade boner funno i Lybeck 

 villigt gehdr; understddt af Gustafs van- 

 ner utrustade radet i stdrsta hast 10 

 skepp med vapen och proviant, besatte 

 dem med matroser, ryttare och fotfolk 

 och dfversande dem under befal afFrie- 

 drich .Brun till Sverige; befalhafvaren for 

 knektarne var Hans Stamel. Den 7 Juni 

 skedde landstigningen vid Sdderkdping, 

 hvarest en svensk faltdfverste infann sig 

 for att taga manskapet i Gustafs tjenst; 

 men knektarne vagrade att aflagga tro- 

 hetseden fdrran de sett den herre de 

 skulle tjena. Gustaf skyndade derfdre 

 att sjelf infinna sig och da han visade 

 sig for krigsmannen behagade han dem 

 sa val, att de med hanryckning lofvade 

 att lefva och do for honom. Ankomstcn 

 af detta manskap gjorde honom mera 

 oberoende af den uppbadade allmogen, 

 som hittills mangen gang fd'rlamat ope- 

 rationerna, derigenom att den pldtsligt 

 atervande hem for att skdta akerbruket 

 och sina hushallsbestyr ; nu deremot kunde 

 han hemfdrlofva de aldre bdnderna och 

 endast bibehalla de yngre och ogifta un- 

 der sina fanor. Stockholm och Kalmar 



