78 



nade sora finnes. For detta star sta- 

 ten i den storsta tacksamhetsskuld hos 

 Riksantiqvarien Hildebrand, hvilken 

 dervid adagalagt en fortjenst som sam- 

 tid och efterverld aldrig skola forgata; 

 lika litet som den ban inlagt vid medalj- 

 samlingen; ty for dennas, liksora for 

 den forutnamdas (myntsamlingens) nar- 

 varaude utmarkta skick, hafva vi na- 

 stan uteslutande Jionom att tack a. Ku- 

 fiska (arabiska) ocb anglosachsiska 

 (engelska) mynt finnas bar flera an 

 i nagot annat museum. Sjelfva Eng- 

 land bar icke pa langt nar en sa stor 

 och vacker samliug af engelska medel- 

 tidsmynt som bar finnas. Detta ar ett 

 be vis pa de manga segerrika krigstag, 

 som vara forfader gjort emot de stolta 

 anglosachserna. Ofvannamnde mynt 

 forvaras i en mangd vackra dertill in- 

 rattade skap, och hvaraf 10 hafva till- 

 hort Drottning Lovisa Ulrika. 



Att bar nagot vidlyftigare beskrif- 

 va de sarskilda sakerna i Antiqvitets- 

 museum, ar en omojligbet, derfor att 

 saval vetenskaplig kannedom derom, 

 som ock utrymme i dessa blad f att as 

 den, som nedskrifver detta. Meningen 

 ar blott att for dem som ej aro i till- 

 falle att sjelfva taga kannedom om de,s- 

 sa samlingar, gifva ett totalbegrepp om 

 det hela. 



Namnda samlingar aro pa ett smak- 

 fullt och andamalsenligt satt ordnade 

 i sarskildta rum, efter de trenne, om 

 man sa far uttrycka sig, kulturperio- 

 dernh uti hvilka Nordehs civilisation 

 indelas. Dessa perioder aro nemligen: 

 Stcn- Bronz ocb Jernaldern, sa kal- 

 lade emedan under den forstnamnda 

 tidrymden endast begagnades vapen af 

 sten, till folje af davarande slagtets 

 okunnighet om metallers anvandande. 

 I andra perioden anviindas bronz till 

 vapen m. m. och i den tredje kom jer- 

 net i bruk. De bada forstnamnda pe- 

 rioderna aro forhistoriska, d. v. s. att 

 man om dem aldrig haft nagon skrif- 

 ven historia, hvilken forst borjar med 

 gothernas eller Odens ^ ankomst hit. 

 Man kan antaga Sten och Bronz-pe- 



riodernas tidrakning kanske till ett par 

 tusen ar fore Odens. 



Vi hafva saledes under dessa tven- 

 ne timmars besok trenne tidsaldrars 

 minnen att beskada: men vi vilja blott 

 uppehalla oss vid nagon af de aldra 

 markvardigaste. 



Man inkommer forst uti stenalderns 

 rike: der finnes en stor mangd stenva- 



* o 



vapen samt spjutspetsar, pilar, knif- 

 var och yxor af flinta. Man intages 

 af en underbar kansla vid asynen af 

 alia dessa vapen som forfardigats af 

 Sveriges urinnevanare, och begaguats' 

 af dem. De vore ett vildt sltigte, det- 

 ta stenalderns folk, som lefde af jagt . 

 och fiske. Fran dem aterfinnes ej ett 

 spar af akerbruk, eller nagra slags slo'j- 

 der: men betrakta vi deras vapen, sa- 

 soin yxor af qvartz och pilar m. m. 

 af flinta, sa maste vi skiinka var be- 

 undran at den ihardighet och skicklig- 

 het hvarmed dessa aro gjorda, heist 

 man besinnar att de inga verktyg ha- 

 de, utan blott med den ena stenen sli- 

 pade den andra. Synnerligen beund- 

 ransvarda aro de jemuslipade runda 

 halen (for sk^tets insattande) uti de 

 temligen tjocka stenyxorna. Deras bor- 

 rancle maste hafva fordrat stor tid och 

 moda, och bar dermed mojligen till- 

 gatt pa sa satt, att man med sand och 

 en hard tradpinne, oupphorligen cirkel- 

 formigt kringsvarfvat den flacken pa 

 yxan, hvarest halet skulle blifva. 



Betraktar man dessa vildars flint- 

 vapen, sa ser man att de aro bade an- 

 damalsenliga och prydliga; de aro sa 

 jemnfilade att de glansa liksom de vo- 

 ro polerade, och aro sa skarpa att man 

 annu latt kan skara sig derpa. 



Man antager att denna vilda stam 

 uttrangdes eller forjagades af Cetterna, 

 som kommo vester eller sydvest ifran. 

 Med dem tog Bronz-perioden sin bor- 

 jan. Da den ena nomadstammen ut- 

 trangde den andra, sokte den att pa 

 allt satt utplana alia spar af den be- 

 segrade. och betraktade med afsky allt 

 som tillhort densamma. Sa formodas 

 att celterna, for att borttaga sjelfva 

 ininnet utaf det forjagade stenperio- 

 dens folk, togo deras vapen fannat by- 

 te kunde de ej fa) och hoptals vrakte 



