191 



Men min herre, det bar ar ju en 

 verklig pina, varre an spanska inqvis- 

 sitioner -- SIT jag da aldre ut an 19 

 ar? Jag liar anuu icke fyllt dem en 

 gang men som jag snart gor det, rak- 

 nade jag icke sa uoga! 



Ni eade nvss att ni fOr tio ar 

 sedan fattnt beslutet att andra ertnamn, 

 s&ledes gjorde ni dot vid mo ars alder? 



'- Na, i Guds namn, sa satt da 2-5. 



Straxt sex ar vunnit! Kan ni 

 omojligt forma er till att gora litet 

 niera for dot allmanna basta? 



Min herre, jag ger er tillatelse 

 .att taga mitt hufvud, men jag gor mig 



inte en gang tre manader aldre! . . . jag 

 bar redan gjort mig aldre an jag ar. 



- Jag Better pa vinst och forlust 

 29 ar$ men tror ni att jag gor er oratt 

 gar det ju an alt skafFa reda pa er 

 dopsedel. 



Vid dopsedelns namnande forstum- 

 mas damen och tjenstemannen fortfar: 



Ert yrke? 



Jag ar ogift. 



Det ar ett tillstand, men intet 

 yrke. 



Min Gud, jag ar hus'egarinna ! 



For all del intet gyckel. ni bor 

 ju pa ett hotel garni; hvad lefver 

 ni af? 



Ja sa, var det detia ni ville ve- 

 ta . . . jag ar skadespelerska.' 



Skadespelerska!... Hvar har ni 

 upptrfidt? 



Ofverallt, min herre, ja b'fverallt 

 utom pa theatre frangais hvars med- 

 lemmar an> for afundsjuka att lata 

 nagra unga talenter komma sig upp. 



Kan ni visa mig ert sista enga- 

 gement? 



Ja bevars. se har mitt kontrakt 

 med herr Desnoyers, direktcir vid Am- 

 bigue theatcrn. 



Tjenstemannen tager det fryckta pap- 

 peret cch^ laser: 



Mellan herr Carl Desnoyers, direk- 

 tor vid Amtiigue-comique theatern och 

 fru Franziska Merlouchet. kallad Saint- 

 Ange, dramatisk artist, har blifvit of- 

 verenskommit, etc. etc. blifva dessa 

 vilkor uppfyllda, erhaller fru Saint- 

 Ange i hvarje manad 3000 francs, hvil- 

 leen summa fru de Saint- Ange likvctl 



forpligtar sig till att i forskott iribe- 

 tala i kassan*. 



Min fru fortfor Ijenstemannen 



jag ser att ni verkligen Sr skade- 

 spelerska, men om det ar ett yrke, ar 

 det atminstoue icke mycket inbringan- 

 de for er. 



Min bSste herre, for att blifva 

 bekant maste en konstnSrinna icke sky 

 nagot offer! 



-En mantalsskrifning ar intet f6r- 

 hor, jag uppsatter er saledes som skS,- 

 despelerska, men till min personliga 

 tillfredsstiillelse skulle jag gerna vilja 

 vela genom hvilket annat yrke ni kau 

 lefva som skadespelerska? 



Min herre svarar darnen 

 som nu atorfatt liela sin vanliga aplomb 



om ni ar 25 ar gammal och be- 

 gagnar lackerade stoflor, eller 60 ar 

 och raknar lika manga tusen francs i 

 ranla, skall jag saga er det. 



Afsagelsepennan. 



Sa kalla Engelsmannen den penna, 

 med hvilken Napoleon /ar 1814 i Fon- 

 tainebleau undertecknade sin afsSgelse- 

 akt. ' Men hyar finnes denna penna? 

 End^ast i England brosta sig ej mindre 

 an 300 personer ofver att a'ga den dyr- 

 bai-a reliken. Ocksa kun hvar och en 

 af dessa 300 visa svart pii hvitt fran' 

 kastellanen i Fontainebleau, att hana 

 dyrt betalta och i ett prakfigt fodral 

 hvilande fjader ar det rnarkvSrdiga in- 

 strument, som Napoleon begagnatie till 

 det afgorande draget. Men har dd Na- 

 poleon 300 u ganger undertecknat sin 

 afsagelse? Ah nej. Det ar med de 

 300 .Engelsmannen, som med de tre 

 sonerna i Lessings Nathan och faderns 

 ring: hvar och en tror sig aga den, 

 men ingen har den ratta. Den rStta 

 pennan har kastellanen i Fontaineblean, 

 en invalid af gamla gardet, sjelf behal- 

 lit som en souvenir af sin kejsare, me- 

 dan han, mot fullvigtigt mynt, at de 

 relikgiriga 'Engelsmannen salde de gam- 

 la gasfjadrarne. Hans hustru har namn- 

 listan pa samtliga narrarne, som det 

 forstas i allskons tysthet friat till 

 Napoleons afsagelsepenua. 



