31 



vur Severin Norrby, kunglig lansherre 

 1& Gotland oeli amiral. Visserligen lyc- 

 kades denne ej mer, efter sitt andra fdr- 

 felade unclsattningsfdrsdk den 29 ]S T ov. 

 1522, att aterstalla forbindelsen med 

 Stockholm, ty sedan haranen, nu tillspar- 

 rud med en kedja, blokerades af en tal- 

 rik eskader, maste han lemna denna stad 

 at sitt ode ; men fran sin vanliga vistelse- 

 ort, Wisby, ledde han a'nnu alltid krigs- 

 operationerna i Finland; derjemte var 

 han 6'fverbefalhafvare i Kalmar och genom 

 sin flotta holl han desse begge punkter 

 i fdrbindelse med hvarandra och med 

 Danmark samt tillfogade pa samma gang 

 den hanseatiska sjofarten all mdjlig skada. 

 At' hvilken vigt denna hans position var 

 imdfdll ingen ; pa alia hall bemodade man 

 sig derfore att dt'vertala honom att af'falla 

 Iran Christian; fran de jutska herrame, 

 fran konung Fredrik och det danska 

 riksradet afvensom fran Sverige koinmo 

 talrika bref och budskap med stora lof- 

 ten. Men Norrby blef sin herre trogen 

 a'fven sedan han erhallit underrattelse 

 om hans flykt. Emellertid dppnade Kal- 

 mar sina portar for riksfdrestandaren d. 

 27 Maj 1523; endast slottet holl sig annu. 

 Kort derefter gaf sig afven Stockholm. 

 Visserligen hade besiittningen for det 

 mesta tyska knektar och den herr- 

 skande tyska minoriteten med storsta if- 

 ver tillbakaslagit belagringsharens angrepp, 

 och med vald tvungit de missndjda Sven- 

 skarne att forhaila sig stilla, men sjuk- 

 domar och hungersdd rasade i den trangt 

 insparrade staden och pa nagon undsatt- 

 ning var ej att hoppas. Stathallaren 

 Henrik Slaghoeck och de ofriga befalhaf- 

 varne afsande derfore Linderlin von Wir 

 och Hans Krumback, for att for konung 

 Christian skildra sakernas stallning och 

 forfraga sig om hans vilja. Budbararne 

 fullandade lyckligt sitt uppdrag och erhollo 

 konungens samtycke till kapitulationen. 

 Efter att hafva erhallit lejd af Lybec- 

 karne, at hvilka han lofvat att utan 

 svardslag 6'fverlemna staden, samt hos 

 hvilka han qvarlemnat sina fdljeslagare 

 som gisslan, atervande Linderlin derpa 

 till Stockholm, och da de fdrsamlade knek- 

 tarne af honom erhollo besked om utgan- 

 gen af hans arende, besldto de att dfver- 

 lemna Stockholm at Lybeckarne, men al- 

 drig at riksfdrestandaren. Till fdlje af 

 detta be slut och de af Christian fo're- 



skrifna vilkoren kndtos nu underhand- 

 lingar med belagrarne ; men Gustaf Wasa 

 ville ej hdra talas om nagon uppgift till 

 Lybeckarne, hvilka just vid samma tid 

 gjorde stora ansprak med afseende pa 

 privilegier och hvilka han mdjligen till 

 och med misstankte for att vilja spela 

 Stockholm i handerna pS deras bunds- 

 fdrvandt konung Fredrik. Tlnderhandlin- 

 garne blefvo derfore afbrutna, men snart 

 aterknutna; Gustaf medgaf att uppgiften 

 skulle fa fdrsigga i nyssnamnda form, ty 

 han hade under tiden blifvit vald till 

 konung (i Strengnas d. G Juni 1523) och 

 behdfde saledes ej mer frukta nagon med- 

 ta'flare; dessutom hade han anyo, genom 

 det stora privilegiet af d. 10 Juni, bun- 

 dit Lybeckarne vid sitt intresse och kunde 

 fdrlita sig pa dem. Sedan besattningen 

 och alia andra, som ville fdrblifva Chri- 

 stian trogna, erhallit tillatelse till fritt 

 aftag med vapen och egendom, uppgafs 

 staden d. 20 Juni; dess nycklar d'fver- 

 lemnades at de bada lybska i-adsherrarna 

 Berend Bomhawer och Herman Pldnnies 

 af stathallaren Didrik Slaghoeck, som vid 

 detta tillfalle skall hafva utlatit sig pa 

 fdljande satt: <! Vi d'fver lemna riket och 

 staden at den kejserliga staden Lybeck 

 och icke at skiilmen Gustaf Eriksson, 

 som star der." Detta maste han (Gustaf) 

 da sma'lta, tillagger med patriotisk bela- 

 tenhet den krdnikeskrifvare, som efter ett 

 dgonvittnes berattelse, meddelat tilldra- 

 gelsen. Ur radsherrarnes hander mottog 

 Gustaf sin hufvudstads nycklar och d. 

 23 holl han sitt intag under invanarnes 

 jubelrop; men han fann husen tomma 

 och af befolkningen aterstod endast en 

 fjerdedel. Den 7 Juni gaf sig det 

 a'mm ointagna Calmar slott och kort der- 

 efter Ldddse (Elfsborg), Sveriges goda 

 faste vid vesterhafvet. Ur Finland dref- 

 YOS Grefve Moritz af Oldenburg och hans 

 legoknektar af de Svenska trupperna un- 

 der det att en svenskt-hanseatisk flotta 

 hindrade Norrby, att enligt lofte komma 

 denna provins till undsattning; mot slutet 

 af 1523 fanns ej mer nagon fiende pa 

 svensk jord. 



