sittning och reparerade det utviindigt. 

 isynnerhet vid oppningen samt for sup; 

 det inviindigt med en ny bildd, hvar- 

 fore jag formodade att delta var sam- 

 ma par som foregaende ar byggt boet. 

 Jag horde nu en dag ett ovanligt skrik 

 af svalor och sparfvar i boets grann- 

 skap; jag tittade upp och markte flera 

 svalor som under hiiftigt skrik flaxade 

 kring boet, under det en eller flera 

 sparfvar voro derinne, och tappert af- 

 slogo aufallet. Detta upptrade fornya- 

 des flera dagar, och forkunnades alltid 

 genoin valdiga krigsrop fran begge par- 

 tierna. Svalorna skaffade sig hjelp, 

 ty jag sag flera ganger half v a dussinet 

 svalor flaxa^ omkring boet, och jag van- 

 tade att svalorna skulle forsoka mura 

 in sparfvarne i boet. Emellertid vagade 

 de intet forsok till nagonting sadant. 

 I forbigaende sagdt anser jag det for 

 omojligt att svalorna skulle kunnat 

 smeta igen boet, om blott en enda sparf 

 varit qvar derinne, emedan denne latt 

 skulle formatt att med sin nabb ater 

 ' borttaga all den lera, som tjugu svalor 

 kunnat ditfora. Svalornas anfall upp- 

 repades flera dagar med fornyad hiiftig- 

 het, men afslogos alltid af den vak- 

 samma besjittningen., som aldrig lemnade 

 fastningen. Saledes fortforo sparfvarne 

 att innehafva boet, och svalorna in- 

 skrankte sig snart till rekognosceringar 

 allenast; ty tid efter annan visade sig 

 blott en ensam svala framfor boet, da 

 alltid ett skri af fruktan eller vrede 

 hordes frau vakthafvande sparfven. Jag 

 hyste lifligt intresse for denna strid, 

 och betraktade mig redan sasom af den 

 hamnaride Nemesis utsedd att veder- 

 galla den oforratt svalorna ledo, ty boet 

 kunde latt atkommas och jag amnade 

 borttaga det, sasnart de unga sparf- 

 varne blifvit klackta, hvarvid jag afven 

 hoppades fanga de gamla och sedan 

 lata steka dem at mig, samt medelst 

 hela familjens hufvuden dessutom skaffa 

 mig en liten styfver: ty vid tiden var 

 i- furstendomet Lippe ett offentligt pris 

 utfastadt for sparfliufvuden och icke 

 sasom skottpenningar, utan sasom skatt. 

 Hvar bonde var namligen alagd att, 

 allt efter sin jords viirde, aflemna pa 

 -en bestanid tid ett visst antal sparf- 



hufvuden till styrelsen. som sedan hog- 

 tidligt uppbrande desamma och forhvarje 

 sparflmfvud som fattades i det bestamda 

 antalet maste ban plikta. Harigenom 

 hade sparfliufvuden blifvit en han- 

 delsartikel. De betalades med en ma- 

 tier (5 ore) stycket. och pa hvarje sparf 

 som foil i en gosses blinder, afhoggs 

 obarmhertigt hufvudet, livilket, sedan 

 man stuckit nagra saltkorn i nLibben, 

 upphangdes lik en skiuka till rokning 

 i skorstenen. Jag hoppades saledes att 

 genom detta sparf- och svalkrig icke 

 blott fa en stek, utan afven nagra gros- 

 chen kontant: dock visade si JT snart att 

 jag missraknat mig, emedan mina sva- 

 lor hade sjelfva ofvertagit hamden. Jag 

 foljde naturligtvis med" lifligt intresse 

 tilldragelserna inom denna sparffamiij, 

 ehuru detta intresse hotade den med 

 dod och forderf. Jag tittade alltsa tid 

 efter aiinan med otalighet upp till boet, 

 for att slutligen fa se om den unga 

 sparffamiljen krupit ur aggen, da for- 

 iildrarne skulle mata den, ty jag hade 

 ntraknat att liggtiden borde vara slut. 

 En dag, da jagklockan lOformiddageri 

 kom ur skolan stallde jag mig pa for- 

 stuguqvisten sysselsatt med min smor- 

 gas, men med 6'goneu fastade pa det af 

 sparfvarne usurperade' boet. for att ut- 

 forska om ej de gamla skulle mata un- 

 garne. Jag markte da nagra sparfvar 

 som under skrik fGrgafves forsokte att 

 med vald skatfa sigintrada i boet. Jag 

 sag nu att rolerna forbytt sig. att sva- 

 lorna ater voro i besittning af boet och 

 med framgang forsvarade det mot sparf- 

 varne. Jag anade genast hvad sum 

 handt. Nar jag kommit ut pa gatan 

 fann jag nedanfor boet pa stenliigguin- 

 gen nagra stackars sparfungar. hvllka 

 kariske forst for en eller par dagar sedau 

 krupit ur aggen. Svalorna hade afvak- 

 tat det ogonblick, da sparfvarne begif- 

 vit sig ur boet for att skafta mat at 

 uugarne; de hade da ater bemaktigat 

 sig sin egendom och kastat usurpatorns 

 ungar ned pa gatan. der dessa omkeli- 

 gen omkommo. Jag sag nu de Foljande 

 dagarue att. afven sparfvarne Here gan- 

 ger aterkommo och fornyaue striden; 

 dock visade de icke sa mycken ihardig- 

 i.Forta. Sid. o9). 



