39 



het eller sa mycken esprit de corps 

 som svalorna, ty jag kan icke erinra 

 mig att de aterkommo med frammande 

 hjelp; deras fiendtliga besok fortforo 

 icke sa lange;^ svalorna klackte ut sina 

 ungar och uppfodde dem anda till dess 

 de blefvo stora. Saken slutades sale- 

 des till torderf for de fracka inkrak- 

 tarne, hvilkas missgerning straffades 

 afven inpa barnen. 



JRossmiissler. 



Krukraxters rattuaude med rarmt 

 ratten. 



Redan for riagon tid sedan erhollo vi ett 

 meddelande som onskades offentliggjordt att 

 Oleaadervaxter som forut alldeles icke eller blott 

 ofnllkomligt blomstrade, sedan tva ar bringats 

 till den yppigaste blomstring derigenom att 

 da i borjan begotos med ljumt vatteu samt se- 

 dan med vatten af smaningom stegrad varme 

 anda till 62 a 75 C. I sex veckor gjordes lika 

 lyckade forsok med en gammal planta af den 

 sakallade porsltnsblomman. I/oyacarnosa; Beg- 

 ge forsoken bekraftade saledes uppgiften. Det 

 kan si mycket mindre antagas att Hoyas for- 

 nyade vaxtlighet skulle intraffat utan det var- 

 ma vattnets verkan, som vaxten i flera iir varit 

 nara nog ofmktsam. 



HnnioHstiskt Allebanda. 



5. 

 Korerad srartsjaka. 



Semmareu 18. . bodde i Paris den rike mar- 

 kisn S. . . hvilken utom sina pengar, egde en 

 annu dyrbarare skatt, nemligen en fdrtjusande 

 hustru, men ehuru afundad af tusen, var mar- 

 kisen dock icke lycklig, ty ban led i hogsta 

 grrad af svartsjnka. 



Markisinnan var vacker. mycket vacker, till- 

 bedjarnes antal stort, saledes hade den akta 

 mannen allt skal att bevaka sin unga hustru 

 med Argusogon. 



I synnerhet traffade bans misstankar Cheva- 

 lier de L. .. en ung vacker karl, som belt tyd- 

 ligt gjorde markisinnan sin kur. Markisen 6f- 

 verhopade belt skoningslost sin fru med do 

 Mftigasta forebraelser, dem hon i kanslan af 

 sin oskuld, endast besvarade med ett medlidsamt 

 leeude eller en fullkomlig tystnad. 



Ja, skratta markisinna brnkade ban 

 da, saga bekraftas miiia misstankar, kommer 

 det att kosta blod! 



Dylika scener upprep&des ofta och for hvarje 

 gang stegrades markisens svartsjaka. 



En ga'ng koni han sent hem : markisinnan sof 

 redan, enligt hvad kammarjungfrun forsakrade 

 bonom och han gick derfore till halften lugn 

 in i sin sangkammare. 



En stund derefter horde han ett sakta prass- 

 lande i den utanfor liggande salen. Han opp- 

 nade dorrn och sag att nagon stod i begrepp 

 att klattra in ifran balkongen. 6gonblickligt 

 tankte hati pa chevalier de L. . ; han anstrangde 

 hela sin synkraft for att riktigt igenkanna den 

 hemlighetsfulle nattvandraren och tyckte sig 

 verkligen tydligt nrskilja chevalierens'flgur. 



Markisen hade oaktadt svartsjukan som ra- 

 sade inom honom dock sa mycken besinning 

 qvar att han for sin aras skull ej ville gora 

 allarm. Han smog sig derfore sakta in i kabi- 

 nettet efter en pistol och gick hallande den i 

 handen. emot den nu Mn balkongen inkomne 

 gestalten. Derefter satte han vapnet for den Irem- 

 mandes brost och sade i fast, beslutsam ton: 



Herr chevalier, jag vet hvad som hitfor 

 er! jag skulle kuuiia nedskjuta er pa stallet, men 

 jag vill pa ett vardjgare salt hamrias den skyraf 

 som ni tillfogat min ara! Ga nu! 



Den formodade chevalieren svarade ej ett ord, 

 utan begagnande sig af den erhallna tillatelseiL 

 att aflagsna sig vande han sig ater emot bal- 

 kongen och beredde sig att stiga utfor den- 

 samma da markisen hejdade honom : 



Nej sade han ni skulle latt knnna 

 gora er ilia, jag vill sjelf oppna porten lor 

 er, men i morgon bittida vantar jag er i Bou- 

 logrierskogen. Der skola vi afgora var tvist 

 med vaperi i handen som det hofves tvi man 

 af vart stand. 



Utan att gora den minsta invlndning, endast 

 varmt tryckande markisens hand aflagsnade sig 

 den fremmande, vagledd af markisen, som gick 

 tatt bredvid honom och noga vakade 6'fver att 

 han hvarken skulle stota sig mot moblerna, el- 

 ler astadkomma nagot buller. 



Efter en somnlos natt och ntan att ha sagt 

 sin hustru ett ord om det forefallna begaf sig 

 markisen den foljande morgonen vid utsatt tid 

 till den bestamda motesplatsen, Honom, den 

 forolampade, tillkom naturligtvis det forsta skot- 

 tet och som han var en utmarkt skytt betvif- 

 lade han ej ett ogonblick att han skulle stracka 

 sin rival dod till marken. Da forst skulle hani 

 den stolta kanslan af sin seger och sin tillfrad- 

 stiillda hamnd, atervanda hem till sin hustru och 

 beratta henne hur han aftvatt vanaran i blod: 

 samt i kalla ordalag saga henne att de maste 

 skiljas. 



Oupphorligt sysselsatt med dessa tankar an- 

 lande han till Boulogner-skogen, men han fann 

 ingen och sedan ban uppehallit sig der i 

 tva timmar, stod han just i begrepp att vanda 

 om da en man som redan lange inifran busk- 

 snaren syntes ha spejat pa honom, narmade sig- 

 och efter att vanligt ha helsat pa honom sade:. 



Herr markis, ni bestallde i natt hit mig r 

 bar ar jag nu ! 



Hvad? utropade den bestorte marki- 

 sen jag kanner er ju icke . . . hvad betyda sa- 

 Jedos era ord? 



Jo herr markis, jag ar den samme som ni 

 i natt med bojd pistol hejdade nar jag ville 



