40 



stiga in i er sal, och som ni sedan bestallde 

 Lit till klockan 9 i dag pa morgonen! 



Min herre, det ar ett misstag och jag f(>r- 

 star icko. . . 



Ah! var lugn. jag vill genast 6fvert>ga er 

 att jag tahr sanning, sade den fremraande kar- 

 Jen och fcrde en liten hvisselpipa till sina lap- 

 par Nastan i samnia ogonblick var markisen 

 omrinjrad af tio berapnade man. Han ville na- 

 turligtvis satta sig till motvarn, men den frem- 

 mande holl honom tillbaka med dessa ord: 



Ni har ingenting att frukta, rain herre., 

 folj oss lugnt och det skall icke tillfogas erna- 

 got ondt, hvarom icke vantas ni har aftio skott. 

 som icke begara battre an att fa befordra er 

 till evigheten. 



Markisen bleknade och inseende det vanmak- 

 tiga i h-varje forso'k till motstand foljde han 

 ntan vidare invandning sin ledsagare. 



Efter urigefar en half timmas vag anlaiide 

 det sallsamma taget till en klippa der , tva, 

 till utseendet mycket misstankta figurer stodo 

 pa vakt. Har tog den fremmande fram ett 

 papper och bad markisen underteckria det, eller 

 det vore forbi med honom. 



Af tva onda ting aterstod det endast markisen 

 att valja det mirista: han underskref derfore utan 

 knot papperet, ehuru det var en anvisning pa 

 10,000 francs att lyfta hos hans bankir. 



Da underskriften var fardigbefallte den frem- 

 mande en af de andra karlarna att genast skynda 

 till Paris med papperet; lian sade derefter at 

 markisen att han maste droja lios dem till 

 bndet aterkorn, men for att forkorta tiden for 

 honom borjade han ett ganskaintressant samtal. 

 hvarunder han utvecklade lika mycket bildning 

 som qvickhet. 



Markisen hvarken horde eller sag nagonting. 

 han stod som pa glodande kol, tilis aiidtligen 

 efter tva timmars forlopp budet aterkoni och 

 han aterfick sin frihet. 



Han skyndade genast till Paris, dit han andt- 

 ligen awliinde, uttrottad till kropp och sjal. 



Hans frn kom genast emot honom med tocken 

 till den storsta forskrackelse och berattado att 

 man den forflutna natten stnlit en mangd dyr- 

 bara guld- och silfverpjeser ur salen och flera 

 jurelsmycken ur hennes kabinett. Men mar- 

 Isisen syntes ej lysgna till hennes ord, utan 

 begaf sig genast in i sitt sofrum der han skref 

 frra bref, det ena till chevalier de L- . . och det 

 andra till sin bankir; till sin stora forvaning 

 erfor han af den aterkommaiide betjenten att 

 chevalier de L. . . for tre dagar sedan rest bort 

 for att flra sitt brollop med froken de C**. Han 

 skulle forst efter tre veckors forlopp atervanda 

 till staden. Och fran bankiren flck han det 

 svaret att vexeln pa 10,000 francs mycket 

 riktigt blifvit betalad. 



Nu insag markisen i hela dess vidd hur han 

 misstagit sig pa nattvandraren. Han beratta'de 

 hustrun det forefallna, erkande sin oratt och 

 anmalte hemligen i polisen liela upptradet i 

 Bonlognerskogen. 



Genom chevaliers de L. .s giftermal var ocksa 

 det fcirnamsta foremalet for markisens misstan- 

 kar nndanrojdt. men om ocksa i c kc sa varit, iir 

 markisen nu fnllkomligt botad for sin svartsjuka. 



Epigrammer. 

 5 



5. Thorilds ande till svenska folket 



Jag h8r si ofta mig berSmma 



Och rosa mig med stOrsta nit 



O ! varen om mitt rykte mindre Ornma 



Och Icisen landsman mig med stdrre flit ! 



UlinuesMad. 



Menniskan har genom sin of8rtr6ttade forskningi 

 dctta arhundrade vunnit ett herravaide Ofver elemcn- 

 t_erna, hvars foljder aiinu icke kunna beraknas. Fria 

 och utan band trotsa dessa all mensklig kraft, rifva 

 ned och anstalla friiktansvarda f6r6delser. 



Ar det icke vida klokare, att menniskoanden fdrstar 

 att tamja obftndi<ra krafter och tvinga in dem i ma- 

 schiner, for att kunna nyttja dem till en hittills icke 

 erkand beqvamlighet och till vinstgifvandc syftemalV 

 De fordelar, som hftrigenom kimna vinuas for den ma- 

 teriella, likasom for den aiidliga verlden, kunna annu 

 knajipast ^beraknas. V^orldsclelarne eller folkeu, som 

 fordom lago langt ifran hvarandra, aro nu nftrmade, 

 samfardselu ar oandligen underlattad, blixten har 

 tradt i begarelsernaS, uti id^crnas tjenst. 



Derfor skola de skiljemnrar efter hand falla, som 

 blifvit uppdragna af merisklis-liotens vSrsta flender, 

 arelystnaden och vinstbegaret ; derfore skola menni- 

 skorna fran olika verldsdclnr och klimater, med olika 

 sprak, seder och farger helsa hvarandra som brOder, 

 som barn af sain in a Gud, samma fadernesland. 



Prisuppgifter 



Charail N:o 4. 



Mitt forsta fick ej nagon rdst, 

 Att Skapareus godhet sjunga: 

 Det flimtar med sitt kalla brost, 

 Men har ej nagon tnnga. 

 MM andra ar ett verbum, som 

 Ej bland aktiv man staller; 

 Men mycket det dock ordas om, 

 Ty det var valfard galler. 

 En himmelsk skatt mitt tredje flr; 

 Jag f6r dess saknad bafvar. 

 Mitt hela omkring strand och skar 

 Pa strackta vingar svafvar. 



Gala R:o 5- 



Mangen det vid stSfveln bar 

 Satter de'rpa hagsta vardet. 

 Mangen flicka det ock ar 

 Som vid br6stet gerna bar det. 



Pris : 



En vacker gravyr. 

 Losniugar emottagas till d. 1.1 Mars d. a. 



STOCKHOLM, TRYCKT HOS J. & A. UIIS, 1860. 



