44 



ska liten kassa. Linne bekymrade sig 

 foga om raedlen for sin existens: han 

 liade blott till ogonmarke det stora mal 

 han efterstrafvade och var en hangifven 

 ahorare af professorerne A. Rudbecks, 

 Rob ergs och den beromde A. Celsii 

 skarpsinniga foredrag i naturvetenska- 

 perna. Men snart klappade bekymret 

 pa dorren till hans studerkammare och 

 jagade honoin fran hans arbeten. Han 

 hade annu icke var it ett ar i Upsala 

 och redan voro icke blott penningarue 

 for lange sedan slut titan afven kre- 

 diten. ty han hade hodgats gb'ra skul- 

 der och nu da kreditorerne yrkade pa 

 betalning, kunde han ej fornoja dem. 



Slutligen hande det att han i bok- 

 staflig mening ej visste hvarmed han 

 skulle sttlla sin hunger eller huru han 

 skulle fa tak ofver hufvudet, emedan 

 hans hyresvard nekade honom att vi- 

 dare fa vivre och husrum pa kredit. 



I dessa sos gliga omstaudigheter hjeip- 

 tes han af den gemensamhetsanda som 

 fordom kanske mera an nu var ett ka- 

 rakteristiskt kannetecken pa universi- 

 teterna. Han underrattade nagra kam- 

 rater om sin belagenhet. Sa godt de- 

 ras tillgangar medgafvo, hjelpte de ho- 

 nom. Linne som framfor allt hade for 

 ogonen sitt foresatta mal, antog gerna 

 detta understod, utan kvilket han icke 

 skulle kunnat langre qvarstadna i Up- 

 sala. Han at sin middag och bodde 

 an hos den ene an hos den andre af 

 sina vanner. Han kladde sig med de- 

 ras aflagde kliider, och som han icke 

 ens hade rad att kopa sig ett par skor, 

 sa begagnade han sina kamraters af- 

 lagda och sondriga. Med bast sydde 

 han ihop dem och satte kartbitar pa de 

 sondriga staliena. 



Sa uselt maste en man hjelpa sig 

 fram, hvilken redan tio ar sednare an- 

 sags vara en af de forsta autoriteterna 

 i naturvetenskapen och som efter tjugo 

 ar bar ett ryktbart namn, som var 

 kandt i aflagsna verldsdelar och som 

 vetenskapernas och konsternas notabi- 

 liteter i alia lander bragte sin hyll- 

 ning! Hans exempel visar annu en gang 

 pa ett lysande satt huru vidriga for- 

 hallanden, nod och bekymmer af alia 

 slag aro stora mans oskiljaktlige folje- 



slagare, men det visar afven tillika att 

 verklig sjalsstorhet och verkligt snille 

 forl^na at strafvandet den energie som 

 ar nodvandig for att uppna det fore- 

 satta malet. och att inangas klagan 

 ofver ogynnsamma forhallanden, som 

 forstort snillen och stora talanger, vis- 

 serligen icke alltid, men dock ofta be- 

 visa ingenting ami at, an att den varde- 

 m at are nifd hvilken vi ofta bestamnia 

 en menniskas kraft, ar falsk och att 

 man sokte geni der intet fanns. 



Den menni'ska, hos hvilken verkligt 

 snille mines, ham tar afven ur denna 

 kalla sa mycken kraft och energie som. 

 ar nodigt for att ofvervinna de mo- 

 tande hindreu. Och alltid kunna viil 

 ej stormar och ovader atfolja menni- 

 skan pa hennes lefnadsbana, en gang 

 maste val lyckans sol uppga ochkasta 

 en strale pa henries vag. Detta in- 

 traffade afven med Linne efter de harda 

 bekymren. En dag traffade den forut 

 omnamnde ryktbare professorn i bota- 

 niken A. Celsius i universitetets bota- 

 niska tradgard en torftigt kladd student 

 med plumpt hopsydda skor pa fotterna. 

 Studenten undersokte sorgfalligt vax- 

 terna och upptecknade i en annota- 

 tionsbok sina iakttagelser. Celsius in- 

 lat sig i samsprak med honom och for- 

 undrad ofver hans vidstrackta kunska- 

 per, fragade professorn efter studentens 

 namn. 



njag heter Linnaus" - - svarade den 

 unge mannen med en bugning och af- 

 lagsnade sig, under det professorn for- 

 vanad sag efter honom. Celsius hvars 

 uppmarksamhet genom detta samtal 

 blifvit vackt, underrattade sig redan 

 samma dag om den unge Linnes nar- 

 mare omstandigheter, och da han erfor 

 hans betryckta stallning samt hans fa- 

 ders medelloshet, gjorde professorn pa 

 samma satt som Rothman i Wexio och 

 Stobseus i Lund; han besokte honom 

 och lat honom flytta in i sitt hus samt 

 spisa vid sitt bord. Ehuru Linne re- 

 dan lange umgatts med tanken pa en 

 reformation i naturvetenskaperna och 

 isynnerhet i botaniken sa fick likval 

 deuna tanke lit' forst da han kom till 

 Celsius. I dennes bibliothek fann han 

 nemligen handelsevis en liten skrift kal- 



