45 



lad Sermo de structura florwn (af- 

 handling om blomsterodling) af den be- 

 romde franske naturforskaren Vaillant, 

 hvilken ar 1721 dott som professor vid 

 Jardin des plantes i Paris. I detta 

 lilla verk fann ban hogst snillrika an- 

 markningar om hanblommorna (stan- 

 darne) och om honblonmioma (pistil- 

 lerne), dessa begge inre bladgrupper i 

 blomman. Anda dittills' och isynnerhet 

 sedan Tourneforts (Vaillants ryktbare 

 foretradare) tid, hade man ordnat vax- 

 ternas indelning efter form en och be- 

 skaffenheten af blommans begge yttre 

 bladgrupper, nemligen blomfoder- och 

 kronbladen, sauit lemnat utan all upp- 

 marksamhet de begge inre bladgrup- 

 perne, standarne och honblommorna 

 (pistillerne). Linne, som redan ofta 

 markt det bristfalliga i det Tourne- 

 fortska systemet, foranleddes genom 

 Vaillants anmarkningar att fasta sin 

 uppmarksauihet pa de begge dittills ej 

 skarskadade blomdelarne. Fran detta 

 ogonblick kom en ny eld i hans sjal 

 och outtrottligt uudersokte ban nu vax- 

 terna saint raknade deras standare och 

 pistiller. Ungefiir vid samina tid blef 

 vid en doktors-promotion i Upsala dis- 

 kuteradt om amnet: de nuptia arbo- 

 rum eller vaxternas aktenskap. Detta 

 arane sammanhangde sa nara med de 

 iakttagelser och undersokningar som 

 Linne gjort sedan sitt studerande af 

 den vaillantska skriften, att ban, sasnart 

 ban sett thema't anslaget pa svarta 

 taflan i universitetsbyggnaden, gick hem 

 och skref en liten afhandling om vax- 

 ternas befruktande och konsforhallan- 

 den. Skriften blef flera ganger afskrif- 

 ven och circulerade salunda i manu- 

 script i de liirda kretsarne samt vackte 

 genom dess originella anmarkuingar ett 

 sadant uppseeude att professoru j>bo- 

 tanik Rudbeck. en ganska lard men 

 redan alderstigen man gjorde den tju- 

 gutre-ariga studenten an bud att blifva 

 hans famulus och att tillika i hans 

 stalle halla botaniska foreliisningar i 

 botaniska tradgarden. 



Salunda betradde Linne redan som 

 student kathederu sasom vicarie for en 

 af de skickligaste akademiska larare 

 och boll foredrag med bifall och under 



ett tillopp af ahorare som redan hos 

 ndgre vackte eu viss afundsjuka. 



Suart skulle ett ytterligare till- 

 falle erbjuda sig at bonom att foroka 

 sina kunskaper, och att gura ett nytt 

 steg framat pa ryktets bana. som nu- 

 mera lag op pen for honom. 



Kgl. V^etenskaps-Societeteii i Upsala, 

 hvars ordforande voro Celsius ocb Rud- 

 beck, beslot att lata nagon vetenskaps- 

 man besoka det vilda, kalla Lappland 

 och denna mission anfortroddes at de- 

 ras skyddsling, Linne, sasom varan de 

 mest passande dertiU. 



Det var d. 2:dra Maj 1732 som ban 

 ensam foretog den besviirliga resan. 

 Om man med det ringa understod som 

 Linne erholl till sin iapplandska resa 

 jemforer den liberalitet bvarmed nu- 

 fortidea sallskaper och regeringar (vi 

 erinra dervid blott om naturforskanie 

 Barth och Vogel' samt om expeditionen 

 med fregatten Eugenie) utrusta de re- 

 sande, bvilka de utsiinda till under- 

 sokning af mindre kiinda lander eller 

 i allmanhet for naturvetenskapKga an- 

 damal, sa kan man endast autaga att 

 Linne formaddes att foretaga resan blott 

 genom en glodande ifver att begagna 

 hvarje tillfalle till okande af sina kun- 

 skaper. Hela den summa som ban er- 

 holl till bestridande af resekostnaden, 

 belopte sig blott till nagot ofver 112 da- 

 ler s:mt. och denned skulle ban ge- 

 nomresa ett land, vida ofver 3000 qv.- 

 mil i areal och som ar det vildaste 

 samt f'attigaste i var verldsdel. Ty om 

 iin de djerfva resande, som Europa se- 

 dan nara ett halft arhundrade skickar 

 till det inre Afrika, for att forska i 

 detta hittills sa foga kanda land, maste 

 kampa med b'knens beta sand, med den 

 giftiga qviifvande sammu, med den tro- 

 piska solens brannande stralar, med de 

 dodande traskfebrarne samt med vilda 

 djur, sa hade afven Linne att utst-a 

 mangahanda svarigheter da ban ensam 

 och mestadels till fots genomreste lap- 

 parnes land emellan 67 70 n. b. Detta 

 land ar uppfyldt af elfvar, hvilka voro 

 uppsviillda genom den under den kerta 

 sommaren smalta snou, af moras, of- 

 ver hvilka otaliga besvarliga mygg- 

 svarmar uppehollo sig, af tjocka sko- 



