"/* w 



Jiff. 7. 



NYTT 



1860. 



LORMWIAGASIN. 



Utkommer minst 4 ganger i mauaden. Prenumerationspris fOr hela argaugen 3 R:dr R:mt 



oiler 25 Ore i manadeu. 



Den svenske Humboldt, 



(Forts, fr. foreg. N:r). 



I denna belagenhet, da, sasom han 

 sjelf sedermera alltid tillstod, fortviflan 

 var nara att ofvermanna honom, fick 

 ban af ett antal pika adliga studenter 

 det anbudet att de under hans ledning 

 skulle foretaga en vetenskaplig resa ge- 

 nom Dalarne. Linne gick in derpa och 

 foretog resan i sallskap med sju unga 

 fornama studenter, hvaribland afven ba- 

 funno sig .sonerne af landshofdingen i 

 Dalarne baron Reuterholm. Denne, som 

 sjelf var en varm van af naturveten- 

 skaperna, intresserade sig lifligt for 

 Linne, och vid de resandes aterkomst 

 till Fahlun, gaf Reuterholm den unge 

 naturforskaren det radet att der borja 

 en serie af vetenskapliga forelasningar. 

 Linne, som icke sag nagon utsigt till 

 framgang i Upsala, foljde vinken och 

 grundlade derigenom sin lycka. Efter 

 kort tids vistajide i Fahlun liirde han 

 der kanna den vackra Sara Louise 

 More, enda dottern af den skicklige 

 och tillika valmaende lakaren More 

 (Morajus). De begge unga personerna 

 f'attade bojelse for hvarandra, och flic- 

 kans fader gaf holiom pa hennes for- 

 bon de nodiga penningarne till en pro- 

 motionsresa till Holland. 



Det var nemligen da brukligt i Sve- 

 rige att alia de som ville erna en aka- 

 demisk vardighet t. ex. doktorsgraden, 

 proraoverade vid ett utlandskt univer- 

 sitet och de medicine studerande bru- 

 kade da besoka universitetet i Harder- 

 wyk i hollandska provinsen Geldern. 

 Det var i April 1735 som Linne" an- 

 tradde sin resa fran Stockholm ofver 

 Kopenhamn genom Jutland och Schles- 

 wig-Holstein till Hamburg, der han up- 

 peholl sig nagra veckor. Hamburg horde 



da till de fa tyska stader, der en ganska 

 lifligt litterar och vetenskaplig anda 

 herrskade och der till folje af atskil- 

 liga omstandigheter men isynnerhet ge- 

 nom handeln en mangd varderika na- 

 turalie-samlingar funnos hos privata 

 personer. Linne kunde icke passera 

 forbi sadana skatter utan att atrainstone 

 helt flyktigt taga dem i betraktande. 

 I en af . dessa privat-samlingar fanns 

 bland annat ett sakalladt naturunder, 

 en sjuhofdad -vatteuorm, hvarom be- 

 skrifningar da cirkulerade genom alia 

 tidningar, likasom nu den stora sjo- 

 ormen, som en sjokapten pastar sig 

 hafva sett vid Uoda Hoppsudden, ea 

 annan vid on Madagaskar och en tredje 

 kapten i vestindiska farvatten, i nar- 

 heten af Antillerne. Kopmannen, i hvars 

 naturaliekabinett denna sjuhofdade vat- 

 tenorm fanns, hade erhallit den sasom 

 sakerhet for ett Ian, hvilket maste hafva 

 varit ganska betydligt emedan konung 

 Fredrik IV af Damn ark, som gerna 

 onskade ega ormen, forgafves bjudit 

 pantegaren ett pris af 50,000 thaler. 

 Oaktadt en mangd larda sett och noga 

 beskrifvit detta naturligtvis doda ku- 

 riosum. forekom likval naturens lek 

 Linn nagot misstankt och han undor- 

 sokte derfore missfostret med ett for- 

 storingsglas, hvarvid han upptackte att 

 ormens sju kiikar med dess spetsiga 

 tander voro kiikarne af sma vesslor 

 (Mustela vulgaris), hvilka blifvit af 

 den som forfardigat konstverket ofver- 

 dragna med en orrahud. Forofrigt var 

 allt sa skickligt gjordt att mindre of- 

 vade ogon an Linnes latt skulle kun- 

 nat misstaga sig. Afslojandet af detta 

 nunderverk fororsakade mycket larin 

 och skulle till och med haft oangenama 

 foljder for Linne; men pa sina vanner* 

 inradan afbojde hjin detta derigenom 



