61 



skyddling? En simpel torpar-unge, ett 

 not, en riktig drummel till pojke. - 

 Du far ursakta om stilen sjunker liter 

 emellanat. Sjelfva ' den hoga spannin- 

 gen gor att jag slappas litet ibland, 

 men det repar sig straxt, skall du fa 

 bora. Da tankte jag: ar da fadrens 

 hoga ande alldeles utslocknad? Krypa 

 vi bar sora dvergar pa jiittars graf- 

 var? Nej 



Alcides hvilar, 



Men pa bans hjelte-stoft kanske skall 



trad a fram 

 En Philoctet, sorn bar bans pilar. 



Tuppen. 



Men hvad afsigter har du? hvad 

 ernar du flickan till? 



Katten. 



Ah, till ex. till drottning. Det kan 

 vara sa godt det, som nagot annat. 

 Men, med all min hoga aktning for min 

 store foregangare, maste jag dock be- 

 kanna, att ban ej alltid uppfyllde den 

 strangaste redlighets fordringar. Det 

 var ej utan ett visst man skulle 

 nastan kunna kalla det bedrageri - 

 som ban upphojde sin skyddling. Deri 

 vill jag ej folja bans efterdome. Ar- 

 ligt varar langst: det ar mitt valsprak. 

 Blott genoin prinsessans eget boga 

 varde (ty prinsessa maste hon genast 

 bli) blott genom sitt eget boga varde 

 skall bon hinna malet. Och det skulle 

 val vara en markvardig otur, om inte 

 lilla Ambrosia, da hon ar ernad till 

 var hjeltinna, skulle bli sa underbart 

 skon, sa hogt ofver allt skcint som fun- 

 nits, att vid hennes blotta asyn alia 

 hjertan skulle kasta sig for hennes fot- 

 ter, sa att hon efter behag kan an- 

 tingen plocka upp, eller trampa dem. Hon 

 ser redan skaplig nog ut, bara bon 

 bailer sig ren om nasan, och later bli 

 att gapa. Lyckligare an min foregan- 

 gare kan jag rakna pa en vans bitrade 

 vid det stora foretaget. Jag ar ofver- 

 tygad att din vanskap for mig ej skall 

 forneka sig vid delta tillfalle. 



Tuppen. 



Hur skulle den kunna det? Ar jag 

 ej, som du nyss sa skont uttryckte dig, 



en halft af dig sjelf, fastan det skulle 

 tyckas att de bada balfvorna ej ratt 

 passa ihop? Jag kan ej neka att ifran 

 min forra hoga standpunkt fo'refoll da 

 mig ratt obetydlig. Jag vet ej, du har 

 kanske ej forsokt det, men jag fruktar 

 nastan att de der hoga standpunkterna 

 ha det med sig. Men en underbar 

 sympati drog mig till dig sa snart jag 

 sag dig pa narmare hall. Och om du 

 varit af ett annat kon, bvem vet? Du 

 kanner val bistorien om basiliskens fo- 

 delse? 



Katten. 



Om jag verkligen vore af ett annat 

 kon, sa skulle' du med en sadan propos 

 sakert komma mig att rodna. Histo- 

 rien kanner jag visst, men du far ur- 

 sakta att jag aldrig kunnat satta nagon 

 oinskrankt tro till den. Jag alskar att 

 tro att en qvinna af mitt slagte aldrig 

 kunnat gora sig skyldig till en sa grof 

 forseelse, ocb da de tillkallade vittnena 

 aldrig fingo se 



' "sjelfva djuret 



men djuret s bade far och mor 

 sa far du forlata mig att jag ejkan anse 

 djurets verkliga existens fullt bevisad. 



Tuppen. 



Dermed ma ocksa forballa sig huru 

 som haldst. Skulle ej viinskapen kunna 

 vara lika maktig som karleken? Kan 

 jag ocksa ej annu med din sjals bela 

 varma fatta din stora ide, sa ar det 

 for mig nog att den ar din. 



Katten. 



Yar forsta orasorg maste da bli att 

 uppsoka en kung, som kan med riktigt 

 prestbetyg styrka att ban ar till akten- 

 skap ledig. Kungen 'bar i landet ar 

 som du vet, redan fo'rmald, och dess- 

 utom aro vi begge for upplyste man, 

 for att satta nagot varde pa vart eget 

 fadernesland. Vi maste saledes bege 

 oss pa resor. Modor och svarigbeter 

 af manga slag, kanske harda forsakel- 

 ser vanta oss, jag forutser det, men 

 jag trotsar allt. 



Tuppen. 

 Och jag skall ej svika dig. 



