62 



Och de bada vannerna rackte hvar- 

 andra handerna ofver grafven till ett 

 trofast forbund i lif och dod, och gingo 

 hem, for att vidare ofverliigga. 



3 Cap. 



Rarislag oeh tillrustningar till resan. 



Stoflor eller icke stoflor, det ar fra- 

 gan. Sa borjade katten. Den store 

 man i hvars fotspar jag 6'nskar trada, 

 lat gora sig ett par stoflor for sin a re- 

 sor. For att trada i samma fotspar 

 vore det kanske ej olampligt att ha 

 ett par dylika stoflor, men jag skulle 

 vilja undvika det. Det skulle v lick a 

 for mycket uppseendo i orten, och ifall, 

 emot all sannolikhet, vara planer skulle 

 misslyckas, skulle det mojligtvis kunna 

 blottstalla oss for atloje, det tyngsta 

 att bara for ett adelt sinnn. Nu ar 

 fragan : a'ro stoflor vasentliga- for det 

 stora andamalet? Jag tror det ej. Jag 

 tror att man afvcn med okladd fot kan 

 hjelpa en protege fram i verlden. For 

 dig kan det dessutom knappt bli fraga 

 om stoflor. Forst och framst torde du 

 troligtvis fa nagon svarighet att trans- 

 portera sporrarna utaripd stoflorna, som 

 en ordentlig riddare egentligen bor-bara 

 dem. Dessutom, forlat att jag sager 

 det, dessutom tror jag dig vara litet 

 fafang ofver din vackra figur. Jag har, 

 t. ex. observerat den lilla egenheten, 

 att du bestandigt gar med kortbyxor, 

 for att visa dina vackra vador *). Na 

 na, bli into ond, hvar menniska har 

 sin lilla svaghet, jag ar kanske inte 

 heller alldeles utan. Jag stannar sa- 

 ledes troligen vid resultatet: icke stoflor. 



Nu borjades tillrustningarna till re- 

 san. Man beslot att forsalja all klocka- 

 rens qvarlatenskap pa auction. Tuppen 

 atog sig att vara auctions-utropare. och 

 genom hans lyckliga satt att med mun- 

 tra infall lifva koparne, uppdrefs sum- 

 man till 43 R:dr 5 sk. 4 r:st. riksgalds- 

 mynt. Katten sjelf inropade den dyr- 

 bara boken for 1 sk. 5 r:st. En pa 

 stallet narvarande buntmakare sokte 

 val att insinuera hos tuppen, att katten 



*) Och dessa skulle naturligtvis ej bli fullt 

 tillgangliga for beundr^nde blickar om de be- 

 tacktes af stoflor. 



afven borde forsaljas, men tuppen var 

 for adel att bifalla det. 



En sadan mangd penningar hade 

 hvarken katten e\l@r tuppen nansin va- 

 rit egare till, hvad under da att de 

 forestallde sig att det aldrig skulle ta 

 slut. En praktig vagn inkoptes genast, 

 och allt tillreddes pa det statligaste. 

 Det kunde visst vara politiskt att borja 

 resan med en viss elegans, da man var 

 stadd i sadana arender, men de borde 

 likval ha battre beraknat sina tillgan- 

 gar. Dock, hvad gor icke ovanan att 

 handtera penningar, och hur ofta ser 

 man icke de storsta snillen vara daliga 

 financierer. 



Den lilla Ambrosia tvattades. torka- 

 des och kammades, fick ett par nya 

 kangor, jemte manga formaningar att 

 halsa vackert och ej sta med fingerna 

 i munnen, nar hon kom ut iblandfram- 

 mande Derjemte fick hon veta att 

 det ej var vardt att vara blyg for 

 kungar, att de ej vore mer an men- 

 niskor, jemte flera reflexioner af rent 

 republikausk tendens, hvdrvid den lilla 

 prinsessan gapade annu mer an van- 

 ligt, och fick derfore nya tillrattavis- 

 ningar. 



Nu var allt fardigt, och man satte 

 sig i vagnen. 



4 Cap. 

 Rese-afrentyr. 



Snart visade sig foljderna af deras 

 daliga financiela berakningar. Vagnen 

 maste forsaljas, och det lysande sall- 

 skapet satte sig helt modest pa en 

 bondkarra. Obehagligt var att de ofta, 

 sa der sammanpackade, maste under- 

 kasta sig den forodmjukelsen att bli 

 ansedda for zigenare, och uthiirda myc- 

 ken spott och spe. Den lilla prinses- 

 san gret och ville hem igen, men he- 

 dern forbjod hennes guvernorer att 

 lyssna till hennes boner. Annu hade 

 de ej genomtagat manga konungariken 

 innan reskassan Var totalt slut, och de 

 maste beqvama sig att fortsatta resan 

 till fots. Det olyckligaste var, att alia 

 kungar, som de traffade, redan voro 

 formalda. Omtankan for folkens val 

 och dynastiernas forkofran hade 6'fver- 

 allt strackt sig sa langt, att ingen kung 



