NYTT 



1860. 



LORMMAGASIN, 



Utkommer minst 4 ganger i manaderi. Prenumerationspris for hela argangen 3 R:dr R:mt 



eller 25 Ore i in an ad en. 



Ratten, Tiippeii och Prinsessan. 



(Saga af A. M. Fahlcrantz). 



(Forts, fr. foreg. N:r). 



5 Cap. 

 Samtal och reflexioner: 



Du som i hb'ghet tror sallheten finnas, 

 Lyd ej en fafang, bedragelig rb'stb 



Sa suckade en dag tuppen i ett me- 

 iankoliskt bgonblick. 



Om det ocksa skulle lyckas oss, att, 

 efter tusen svarigheter, hinna det hoga 

 mal, hvartill du strafvar, som annu ser 

 forbannadt kolsvart ut for menniskors 

 b'gon, ha vi da verkligen beredt prin- 

 sessans sanna lycka? Om den lilla Am- 

 brosia, da ej annu prinsessa, fatt ga 

 qvar och fnaska i Skorresta klockar- 

 gard, sa hade hon nu kanske varit for- 

 enad med en henne vardig make, hade 

 det ock blott varit med hvad man kal- 

 lar en simpel bond-tupp. Sjelf har jag 

 aldrig kannt karlekens lycka och familj- 

 lifvets frb'jder. Ensam har jag gatt, 

 och till och med till en stor del blott 

 stdtt, igenom lifvet. Ocksa far jag 

 uppriktigt medge, att jag haft fbga sinne 

 for denna lycka. Det torde vara oaf- 

 gjordt till hvad grad stryk kan vara 

 nyttigt i barndomen. Mig har man 

 ordentligt ham rat, for att bibringa mig 

 min fdrsta bildning. Kanske var det 

 nb'digt for den plats, till hvilken jag 

 da var ernad, men det har gjort mig 

 hard. En gang var det husliga lifvets 

 lycka afven mig tillbjuden, men faviskt 

 fbrskot jag den.- Det var en gas vid 

 prostgarden som hade den godheten att 

 kasta sina blickar pa mig. Kanske 

 hade jag mina personliga egcnskaper 

 att tacka for heiines Talvilja, kanske 



var det blott min hoga bord, som for- 

 ledde henne; af en gas kan man vanta 

 hvarjohanda. Jag alskade henne ej, 

 jag tror mig knappt vara maktig af en 

 verklig passion, men hon var en qvinna 

 af ett fromt, saktmodigt lynne, och 

 skulle sakert ha beredt mig en stilla 

 lycka. Men nai\skola de fbrdomda 

 standsfordomarna fullkomligt utrotas ? 

 Man har val nagon gang sett en fattig 

 aristokrat sanka sig ner till en for- 

 mogen ofralse flicka, och den har sag 

 verkligen ut att vara ratt valbehallen. 

 Jag tvekade ock, men nar jag fick veta 

 att hon ej ens var fodd i prostgarden, 

 utan en lumpen tionde-gas ifran en 

 bondgard, sa finner du vai, att, atm in- 

 stone med mina da varande asigter, 

 nagot allvarsamt parti aldrig kunde 

 komma i fraga. Sakert var jag ocksa 

 da annu ej mogen for en stilla huslig 

 lycka. I min ungdom hade jag hvalft 

 hoga planer i mitt hufvud. Ynglingens 

 vuer aro vidstrackta, och fa kunna ha 

 dem vidstracktare an en torntupp. 



Och katten tog till orda: 



Hbgt smartar det mig att du tycks 

 i nagon man ha kalluat for vart stora 

 varf, och hogt fdrvana mig din a drom- 

 mar om stilla huslig lycka, drommar', 

 som aldrig forr tyckts ha anfaktat dig. 

 Sla bort dessa jordkrypande tankar. 

 Tank dig prinsessan Ambrosia pa 

 thronen och dig sjelf pa lyckans hogsta 

 spets, en spets, enligt den noggrannaste 

 matning, annu betydligt hb'gre an torn- 

 spetsen i Skorresta*). Men jag vill 

 anse hvad du talat, som blott foster 

 af en raelankolisk stuncl. Dock,lycklig 



*) Det torde clock afven der. for &tt bibehllla 

 sig pa sin pjats, Tara nodigt aitobser-veraiMn 

 bvilfcet hall Tiadeu blascr, 0211 drt a,r du ju 

 van vid. 



