^n liten sntfbb f svansen (rattans nem- 

 ligen) som fastnat mellan tanderna. och 

 hoi! den for mina 6'gon. Jag rodnade 

 Oeh bleknade, att neka var omojligt; 

 jag blef mod skymf drifven ur huset. 



("Forts.). 



Hlocharen i Sankf Paul, 



En sondag ar 1522 under den prakt- 

 alskande konung Henrik VIILs rege- 

 ring, da den vackra S:t Paulskyrkan i 

 London begagnades till katholska guds- 

 tjensten, hade en sa stor mennisko- 

 massa ditstrommat, att kyrkan, ehuru 

 ofantligt stor, dock var otillracklig att 

 ryrama alia. En sadan dragningskraft 

 kunde likval ej gerna uttffvas af de 

 visserligen fo'rtraffliga san'garne. Pauls- 

 barnen, (do basta roster, som kundc 

 anskaffas inom landet) ej heller genom 

 narvaron af kardinal VVolsey, som i 

 egen person forrattade altartjensten, ej 

 heller af den fullstandiga aflat, hvilken 

 medelst stora bokstafver pa kyrkodor- 

 rarne kungjordes. Det var en mera 

 betydande personlighet an den maktige 

 kardinalen, som lockade sa manga ny- 

 fikna dit: det var Carl V. Den ro- 

 merske kejsaren var pa bcscik i Eng- 

 land for att personligen skaffa sig bi- 

 stand till det forestaende kriget mot 

 Frankrike. Enligt hvad sorn beratta- 

 des, voro ej heller bans bemodanden 

 utan f ram gang. Lof'tet att aterskaffa 

 England dess forlorade besittningar i 

 Frankrike, men framforallt den at kar- 

 dinaleu gifna forsiikringen att vid nasta 

 pafveval gynna honom i konklaven, 

 hade forskaffat kejsaren den engelska 

 alliansen, och ett krig med Frankrike 

 var nu att forvanta. Men orsaken hvar- 

 f&re kejsaren bevistade gudstjensten var 

 icke mindre markvardig an hans nar- 

 varo: ty i dag skulle fran predikstolen 

 forknnnas att den helige fadren forlanat 

 at sin trognaste son, Henrik af England 

 titeln af Trons forsvarare, till beloning 

 for konungens nit om kyrkan mot en 

 tysk mnnk vid namn Luthers irrlaror. 

 Denne hade pa ett foraktligt satt be- 

 handlat konungens favoritskriftstallare 

 Thomas Aqvinns. Pafven hade infer 



konsistorinm latit presentera sig Hen- 

 riks af den Helige Ande ingifna -af- 

 handling om de sju sacramentena. 



Under det att i kyrkans inre denna 

 hogtidlighet forsiggick, var man afveti 

 sysselsatt pa templets hogatinnar. "Der 

 svajade fanor; ty annu samma afton 

 skulle till festens firande en procession 

 med 500 facklor, med musik och sang 

 taga omkring kyrkan, hvilket eljest 

 plagade ske endast vid den heliga Ca- 

 tharinas fest. 



Ofvanpa kyrkan hordes arbetarues 

 rop och svordomar, da de i oordning 

 boljade om hvarandra, eniedan ledare 

 felades: ty Paulskyrkans klockare hade 

 blifvit kallad till ett samtal pa sitt rum 

 af en underofficer vid kungliga gardet, 

 hvilken atfoljt Carl V fran Windsor till 

 London. Detta samtal maste hafva 

 varit vigtigt, emedan det upptagit var 

 klockare redan ofver en timmas tid. 

 Den som sett den angsliga och fb'r- 

 lagna min, hvarmed klockaren fattade 

 den reslige underofficerns hand, da denne 

 just uppstigit fran ett med vin och 

 kottratter rikligen fdrsett bord skulle 

 verkligen icke hyst nagot tvifvel om 

 att har var fraga om nagonting myck^t 

 allyarsamt. 



v Vill ni verkligen", stonade han, -^na 

 lemna mig i sticket? Sedan vi gatt sa 

 langt, skola vi losslappa pojken, som 

 insnarjt sig i vara garn? Da hade ni 

 kunnat bespara er modan att varfva 

 honomn. 



"Hvad kan jag gb'ra; master Lovel 

 svarade vabeln lugnt, i det han spande 

 omkring sig sin sarras, jag ar helt 

 enkelt konungens underofficer och kan 

 ingenting invanda, om hans majestat pa 

 flickans bon tillater pojken att loskopa 

 sig fran krigstjensten. Jag ar er emel- 

 lertid tack skyldig. Ni har frikostigt 

 betalt mitt besvar att forleda pojken 

 att taga tjenst: jag tviflar ocksa ej pa 

 att ni skulle betala mig annu frikosti- 

 gare om jag afven hadanefter kunde 

 halla honom ifran flickungen, men detta 

 ar, som sagdt, mera an jag formar. 



"Faltvabel! bad klockaren annu mera 

 entraget "jag skulle vilja gifva er allt 

 hvad ni fordrar, min halfva, ja, min 



