159 



Frankrikes lycka och &ra vore en tro- 

 Jb'shet och icke ar det din maka som 

 skall forleda dig dertill. Nej, denna 

 skiljsmessa en gang besluten, af poli- 

 tiska skal, mdste ske. 



Den scene som toljde var upproran- 

 de. Ufbrottet af kejsarens smarta lik- 

 nade en stormil. Han tolkade sina/ 

 ka'nslor med sum ma kraftiga och tyd- 

 liga sprak, som svurdet hans segrar. 

 Det lag sa mycken styrka i bans satt 

 att bedja, att sjelfva bbnen antog ka- 

 rakter af befajlning, och likval, ehuru 

 Josephine var haftigt upprord, blef lion 

 fast och orubbljg, i att skiljsmessan 

 maste ega rum, nagot hvaruti Eugene 

 'understodde henne. 



Nar kejsaren' slutligen lemnade kej- 

 sarinnan var aktenskapsskiljnadenoater- 

 kalleligen beslutad. Napoleon hade 

 yttrat till Eugene: 



Det ar en dast Josephines son for- 

 behallet att visa en sa hog grad af 

 ejalssforhet, som vice konungen af Rom 

 idagalagt. Eugene, Ni ar en vardig 

 son till en hogsirit och upphojd mor. 



Ar 1809 den femtonde December 

 offentliggjordes skiljsmessan emellan 

 Napoleon ,och Josephine. Vid duenna 

 helt och.hallet politiska akt voro den 

 kejserliga familjen jemte grefve Reg- 

 nault, Erkekanslern Cambaseres Gene- 

 ralerne Berthier, Ney, Bessieres jemte 

 Talleyrand tillsfades. I de forsam la- 

 des narvaro fb'rklarade kejsaren och 

 kejsarinnan sig efter inbordes ofverens- 

 kommelse vilja upplosa sitt aktenskap. 



Josephine visade vid detta tillfalle 

 ett lugn och en sjalsstyrka som Na- 

 poleon aMdeles saknade. Aldrig hade 

 Josephine varit SH fullkornligt kejsar- 

 rinna som i det ogonblick hon afsade 

 sig sin lycka och sin hoghef. Offref, 

 qvinnan gjorde var for stort attandra 

 skulle ha fatfat det, derfore dolde ho to 

 smartan bakom den kungliga va'rdig- 

 heten. Hon ulbytte kejsarinnans krona 

 emot en tornekrona. . 



Sedan protokollet som innehb'll for- 

 klaringen om a'ktenskapsskiJjnaden blif- 

 vit uppUisf, ingafs af Erkekansleren 

 forslaget om senatens sammankallande. 

 timmar derefter gaf senatens ko- 



mit6 sitt ntlatande, hvilket afkunnade 

 aktenskapsskiljnad emellan Frankrikes 

 kejsare och dess kejsarinna. 



Fran detta ogonblick ofvergaf Napole- 

 ons lyckas stjerna den formatne erb'f- 

 raren. 



Prins Eugene intog vid detta tillfalle 

 for fo'rsta gangen sin plats i senaten. 

 Man har pastatt det Napoleon fordrat 

 detta; men sanna forhallandet larer 

 vara att Eugene sjelf sa velat. Han 

 skulle ha yttrat: 



Nar nagon ra'tt bitter kalk rackes 

 en Beauha'rnais, tommer han den till 

 sista droppen, och derfore intager jag 

 just i dag riiitt sate uti senaten. 



Vice konungens hiiga och sjalsstora 

 karakter fdrnekade sig aldrig. I det 

 tal han holl if ran tribunen, yttrade han : 



Da min mor, infor hela natio- 

 nen, emottog kronan af sin hb'ga gernal 

 ingick hun den forpligtelsen att upp- 

 offra sina personliga onskningar och 

 forhoppningar for Frankrikes sallhet. 

 Hon har nu uppfyllt denna heliga pligt. 

 Hennes sja'l liar lidit djupt vid bevitt- 

 nande af den mans sma'rta, som ar 

 van att beherrska lyckan och med fa- 

 sta steg ga sina stora o'den till motes. 

 De tarar som verkstallandet af denna 

 skiljsmessa kostat kejsaren, utgora min 

 more ra 



Napoleon reste samma dag till Tri- 

 anon och Josephine skref nagon tid der- 

 efter ett bref hvaruti hon begarde hans 

 'samfycke att fa draga sig nndan till 

 Malmaison. I detta bref, afmatt och 

 ceremoniost framskymtade en viss bit- 

 terhet, alstrad al den gnagande smar- 

 tan i hennes inre. Till svar derpa 

 erholl hon fran kejsaren fuljande rader: 



^Miu van! Jag mottog just nu ditt 

 bref. Det ar i en kail och d&lig styl. 

 Hvarfore? Jag Sr ju all tid densamma. 

 Mina Jcanslor forandras aldrig. Jag 

 har ej skrifvit dig till derfore att da 

 icke gjort det. Jag ville ej gora annat 

 an det som behagade dig. 



Du onskar flytta till Malmaison. Jag 

 ser det med nb'je och onskar att lycka 

 och frid ma folja Josephine dit. Dessa 

 skatter som icke iinnas till for mig. Hvar- 

 je underrattelsc fr:tn dig iir mig dj-rbar 

 och jag hoppas att du ej skall vagra 

 mig gla'djen att ofta erh&lla sSdana. 



