Torkel Knutsson, sa kung Birger sina 

 broder, och va'rdigt slot denne med 

 blod besudlade att med Magnus Smek 

 "livilkens drottning under en rnaltid for- 

 gaf sin son Erik och dess maka Bea- 

 trix. Under och genom Magnus Smek 

 gick Skane och.Blekinge for Sverige 

 forlorade ooh det sagorika Wisby foil 

 fiir Danska konungens Waldemar At- 

 terdag svek och vapen, 



Men innan vi mecN anledning af Jo- 

 liurf skadespel Ung Hanses do Item van- 

 da oss till orsakerna af Wisbys fall, 

 vilja vi rikta -vara blickar pa detta 

 tidehvarfs storsta man, frojda vara hjer- 

 tan vid den renaste och mest upphojda 

 fosterlandskarleken, lagstiftarens vis- 

 het, hjeltens kraft och privatmannens. 

 dygder alia forenade uti en person 

 midt under en tid af morker och mo- 

 raliskt forderf. Sannerligen! om Tor- 

 kel Knutsson icke lefver sa Ijfligt i 

 Svenska folkets minne somJSngelbrecht, 

 Sturarna, Gustaf Wasa, Gustaf II 

 Adolf och Axel Oxenstjerna sa ar det 

 sa'kert icke derfore att han star efter 

 flem i storhet. dygd, snille^ tapperhet 

 och fosterlandskarlek! men det ar 

 fosterlandsvannens *"pligt att uppfriska 

 dessa aldre frejdstora minnens farger 

 hvilkas glans borjar blekna for sedna- 

 re tiders mindre stora om ock ofta 

 mera lysande handelser och karakterer. 



Och denne en fosterlandsvans pligt 

 har som af ingen annan af den valta- 

 lige skalden B. v. Besko%y fullgjorts 

 i hans masterliga och tyvarr af Sven- 

 ska. folket alltfor litet kanda ^Aremin- 

 ne ofver Torkel Knutsson." 



Ur detta Areminne anfores har at- 

 skilligt till Torkel Knutssons karak- 

 teristik. 



Innan konung Magnus Ladulas ra'c- 

 ker sin hand at doden, for att trada 

 ur forgangelsen, delar han, med skum 

 syn och forledd af den faderliga 6m- 

 heten, magten emellan sina sone.r, och 

 tager dermed afsked af lifvet. For 

 sista gangen mota hans ogon de kring- 

 staendes stumma sorg, och i det ogon- 

 blick da han ar fardig att sta fram for 

 den store domaren af sina gerningar, 

 genomfar den si8ta tanken hans .sjal, 

 ' och han sa'ger: Torkel Knutsson! jag 



lemnar i din vard mitt folk, min maka 

 och mina barn- 



Jag har att tala om en man, hvars 

 forsta anblick skall forvaua. Det ar i 

 trettonde arhundradet, det ar hos oss, 

 med ett ord det ar i Torkel Knutsson 

 vi skola finna ett af de sallsyntaste 

 ron, hisforien formar att uppvisa: ett 

 ideal for.hvarje alskare af sitt foster- 

 land. Annu var Norden en skade- 

 plats for ta'ta thronfall, sj^lfkronta re- 

 genter och de taflande atternas bega'r 

 att utrota hvarandra. Regeringslystnad 

 var tidens anda, och segrande vald 

 eller list voro vanliga ansprak pa eoi 

 thron, som nastan aldrig a'nnu betra'dts 

 af sonen efter fadren. Att tillrycka 

 sig spiran, ledig eller ej, var ett bruk, 

 hvilket Sverige hade att^tacka for fle- 

 ra gagneliga regenter. Annu hade ej/ 

 visat sig nagon man af den sallsynta 

 oegennytta,' att han ville sto'dja kronan 

 och icke bara henne. Torkel Knuts- 

 son, ovanlig genom sitt snille, sin ratt- 

 radighet och sitt mod. ofverlagseu ge- 

 nom sin statskonst och sin upplysning, 

 folkets alskling och harstammande af 

 kungligt blod, aktade hogre clrt ior- 

 troende honom blifvit lemnadt sasom 

 ett barns formyndare, an sin egon lyc- 

 ka, oaktadt han fick galda det med 

 forlusten af sitt lugn och sitt hufvud. 

 Derefter skildrar talaren Torkel 

 , Kntitssons outtrottliga omsorger iiJr att 

 lindra folkets nod, bekymmer ociifor- 

 tviflan under pestens 'harjningar i Sve- 

 rige, det oerhorda mod, med hvilket 

 han muter det allbjudande Romcrska 

 valdets tilltagande ansprak, ti r hvilka 

 hittills alia Europas herrskan.: bojt sig; 

 andtb'gen den snabbhet, tapperhet och 

 ihardighet hvarmed han skyudar till 

 de af vilda hedniska hordtr anfallna 

 Finnarnes hjelp, under la'gger hela Ka- 

 relen Sv^eriges valde, sprider ljusets 

 och sanningens anda ufver de erofrade 

 trakter oeh anlagger hufvudfasten till 

 Finlands forsvar. 



Hiksfurestandaren, fortfar hans min- 

 nestecknare, hade bragt det gamla 

 Svithiod till ett ovanligt anseeade; ha- 

 de betydligen okat dess omrade, ater- 

 stallt den valgorande freden, satt la- 

 garna i fullkomlig verksamhet, upp- 

 hjelpt stats verket oc h forenat alia stdnd 



