178 



ar hvad jag nu vill forta'lja; och om 

 ej manga och a'fven jag sjelfmedegna 

 ogon sett, det, skulle jag knappt vaga 

 tro eller nedskrifva det, om jag an 

 hade hort det af trovardiga personer. 

 Jag vill namligen saga, att den omtalta 

 pestens egenskap att ofverga fran den 

 ene till den andre var af sa stor vald- 

 samhet, att den ej blott smittade men- 

 niskor inbordes, men manga ganger 

 synbarligen gjorde, hvad som fir rner, 

 i det namligen ett ting, som tillhorde 

 en pestsjuk eller tillhort en i denna 

 sjukdom afliden, vidrordt afnagot slags 

 djur utom ineniiiskoslagtet. ej blott 

 smittade, utan inom ganska kort tid 

 db'dade detta. Haraf hade jag med 

 egna ogon (sasom nyss forut ar sagdt) 

 bland andra 'ganger en dag foljande 

 erfarenhet. Nagra trasor efter en f'attig, 

 i deuna sjukdom dod man hade blifvit 

 utkastade pa gatan ; da kommo dit tva 

 svin, hvilka efter dessa djurs vana forst 

 med trynet bokjj,de i och sedan med 

 ta'nderna sleto och skakade dem, men 

 en liten stund efterat efter nagra ryck- 

 ningar, som om de fatt forgift, folio 

 doda ned pa de ilia tilltygade lumpor- 

 na. Af dylika 6ch nog manga andra 

 liknande eller a'nnu forskrackligare han- 

 delser uppkommo mangfaldigafarhogor 

 och inbillningar hos dem, som stadnat 

 i lifvet. Nastan alia strafvade till sam- 

 ma grymma mal, att namligen undvi- 

 ka och undfly de sjuka och deras till- 

 horigheter, oeh trodde sig genom den- 

 na atgard bereda sin egen rsiddning. 

 Det fanns sdrnJiga, som mente, att 

 mfittligt lefnadssatt och afhallande fran 

 allt ofverflod agde mycken kraft att 

 gora olyckan motstand; derfore bildade 

 de ett sallskap och lefcle afskiljde fran 

 alia andra. De samlade och iunesloto. 

 sig i hus, der ingen pjuk fanns: och 

 Ict'vande pa ba'sla satt, i det de med 

 etor mattlighet njcito de'h Jackraste mat 

 och de basin* viner samt undveko all 

 slags uisvafning. lafo de ej nagon tala 

 med sig och ville ej ufifran vefa na- 

 got om de doda och pjuka. utan for- 

 lustade sig med musik och ofriga nojen, 

 de kunde hafva. Andra, af alldeles 

 Tnotsatt mening, forsakrade, att dricka 

 br, vara glad, gu kring med sang och 

 t-ka'mt, ea mycket som mojligttillfreds- 



stalla lusten i allt samt le och gyckla- 

 med det, som' hande, vore den basta 

 lakedorn mot en sa stor olycka. Och 

 Jivad de sagt, satte de i verket efter 

 formaga, i det de dag och natt gingo 

 fran det ena huset till det andra, dric- 

 kande utan grans och matta, sarnt gjor- 

 de detta an mer i andra hus, blott de 

 der funno det, som lande dem till be- 

 hag Ofh noje. Detta kunde de helt 

 latt, alldenstund hvar och en, som nov 

 han ej langre skulle lefva, hade gifvit 

 sig och sin egendom forlorad, hvarige- 

 norn de fiesta hus blifvit gemensamma, 

 och fra'mlingen. blott han handelsevis 

 betradt ett sadant, nytfjade det, som 

 dess verkliga agare skulle gjort. Men 

 med allt detta djuriska lefveine flydde 

 de dock sa vidt mojligt de sjuke. Och 

 under var stads sa stora bedrofh'gh/Bt 

 och elande hade sa gudomliga som 

 menskliga lagars vordade kraft liksom 

 helt och ballet forfallil och upplosts; ty 

 deras tjenare och utofvare voro liksonr 

 det ofriga folket doda eller sjuka, eller 

 ock hade de'fatt behalla sa fa af sina 

 tjenare, att de ej kunde forralta nagot 

 af sina ambetsgoromal, for hviiken or- 

 saks skull det stod hvar och en fritt 

 alt gora hvad heist han behagade. 



Manga andra hollo en medelvag 

 niellan de bada ofvanbeskrifna lefnads- . 

 sa'tten, i del de ej sa mycket som de 

 forra inskrankte sig i mat, ej heller 

 utsvafvade som de senare i dryck och 

 annan liderlighet. utan brukade dessa 

 ting till.nojes samt gingo omkring, i 

 stallet for att inneslufa sig. barande i- 

 haiiderna blommor, valluktande orter 

 eller olika slags kryddor, hvilka de hollo 

 ta'tt under ria'san, emedan de nnsago 

 detta sardeles verksamt till hjernans 

 starkande: ty hela hiften tycktes af 

 stanken fran liken och sjukdornen och 

 lakcmedel anstuckcn och illahiktande^ 

 Nagra liyste en grymtnare meriing, eme- 

 dari de handelsevis voro mera tryg- 

 gade, alt namligen inlet annat boteme- 

 del mot de pestsjuke voro ba'ttre eller 

 .sa godt. som att fly for dem. Afdetla 

 skal (jfvergafvo manga bade man och 

 qvinnor, utan att skola om nagot an- 

 nat* an sig sjelfva. sin egen slad, sina 

 hus. sina boningar, sina slagfingar och 

 sin formogenhet och uppsokte andras 



