183 



Detta var i utdrag innehallet afden 

 supplik soin Napoleon naturligtvis icke 

 orkade lasa till slut. 



Han borjade dock slutligen att fun- 

 dera pa om icke forfattaren velat my- 

 stiiicera honom: vid denna tanka ka- 

 stade ban vrjed bort manuskriptet. I 

 den forsta iippbrusande vreden fattade 

 ban till och -med -tag i klockstrangen 

 for att utfarda order om forfattarens 

 arresterande, men derefter begynte ban 

 att skratta, tog upp haftet ocb utro- 

 pade medlidsamt: 



Det ar en stackavs narr vi vilja 

 ej visa Oss lika daraktiga som ban! 



Derefter kastade ban manuskriplet 

 i elden. 



Foljande morgon sedan ban som van- 

 Jigt ordnat dagens arbeten, tillsade ban 

 amiral Bruiz, marskalk Davoust, jeinte 

 nagra andra hogre officerare att dela 

 sin frukost. Medan de sutto vid bordet 

 sade ban plotsligen helthemiighetsfullt 

 till detri: 



Sakert skullen J blifva mycket 

 forvanade, mina herrar, om jag en 

 vacker dag presenterade er en sqva- 

 dron j'ullkomligt equiperade oeh disci- 

 plinerade tritoner. Hvad hjelper det 

 att grafva bassiner och gjuta kaiioner. 

 Ingen af er, det svar jag pa, liar na- 

 gonsin fallit ja den ideen att inratla 

 ett regernente delphiner, eller hvad me- 

 nar ni. Davoust? 



; Vid dessa ord betraktade alia gasti r- 

 na bvarandra utau att forsta hvad de 

 skulle tanka om kejsarens ord, men 

 Davoust sankte hufvudet och bet sig 

 i lappen. 



Jo f'ortfor^kejsaren skftmtande, 

 ett regemente sjukavalleri! 



Derefter berdttade ban leende den 

 sallsamma plan som man dagen furut 

 forevisat boriom. Redan vid kejsarens 

 forsta ord borjade Bruis att gaps-krat- 

 ta, Seganzin syntcs fundera ocb Da- 

 voust visade sig likgiitig. 



Sire sado slutligen general 

 Faultrier haftigt: 



. Ers majestat kan icke tillafa att 

 man dagligen pa detta oforskamda satt 

 besvarar oss! Forfattaren till denna 

 galna plan borde lemnas at gensdar- 

 merne och befordras iill Paris! 



For att insparras p& Charenton, 

 menar ni icfce det general? afbrot Na- 

 poleon nifligt -- ocb bvarfore, d erf 6 re 

 att en skruf gatt los i bans hufvud? . . . 

 ah nej, fortfor ban med en strang 

 blick pa marskalk Davoust om jag 

 skulle la*a sparra in alia dem som 

 besvara mig med sina liijliga- forslag 

 och dumma fiirord, maste jag snart 

 lata bygga till en flygel pa Vincennes' 

 slott Vid den bar saken kan, enligt 

 min tanke, endast ett goras, oeh det 

 ar att bedja forfattaren mindre befatta 

 sig med vara angelageuheter och battre 

 skota sin belsa! 



Anekdoter. 



En engelsman lofvade en for sina 

 snabba logner bekant gosse en guine 

 om ban ogonblickligt kunde ljuga na- 

 gonting for honom. Huru utro- 

 pade gossen. nu bjuder ni mig bara 

 en guine, och nyss lofvade ni mig tva. 

 Engelsmanuens talamod sattes val pa 

 ett svart prof genom denna stora ofor- 

 skamdhet, men ban gaf dock den lille 

 ljugaren de tva guin^erne. 



En bonde bade fatt i uppdrag af 

 tva olika personer att pa en auktioa 

 ropa in samma sak: Anland till auk- 

 tionen skramde ban genast alia till 

 tystnad genom sina boga anbud. Men 

 harmed var ban arida icke rujd, nfan 

 afven da ingen mera^jiid pa saken, 

 stegrade ban oupphorligt priset, under 

 det att ban belt illparigt betraktde de" 

 kringstaende. Pa nagon slutligen gjor- 

 de honom upprnarksam pa att ban ska- 

 dade sig sjelf, svarade ban: Lat 

 mig ha 11 as. jag vill se hvem som bju- 

 der hoi^st om Per' eller Pal vinner! 



Da Kyan en gang var sjilk kommo 

 4vu jesuiter till honom for att omva'n- 

 da honom. Han fragade dem livilka 

 de voro? De svarade: Patres Societa- 

 tis Jesu. Heirarne maste tala tyska 

 sade Kyan jag for? tar icke latin 

 De sade da att de till horde Jesu sall- 

 skap Hvilketdera? fragade genera- 

 len jag vet endast att Jesus i lifvet 

 hade tva sallskap; det forsia var da 



