68 



hela formogenhet, om ni kunde gora 

 pojken oskadlig*. 



Hvad kan ni frukta af den stackars 

 pojken? Gif honom flickan till hustru. 

 om de icke kunna halla sig ifranhvar- 

 andran. 



Det der forstar ni icke, svarade 

 klockaren; ^sitt ned annu en liten stund 

 och hbr hvilka vigtiga intressen jag 

 bar vid att giftermalet icke skem. 



"Men var kort, ty redan ljuda kloc- 

 korna: om en qvarts timma lemnar kej- 

 saren kyrkan och jag maste vara med 

 i eskorten. 



rNa, ropade klockaren med fortviflan, 

 "sa erfar da allt i ett par ord ! Flickan 

 ar rain myndling, som ni vet; hon var 

 nk, mycket rik. Om hon gifter sig ar 

 '.lag icke i stand att redovisa for hennes 

 ;,t mig anfortrodda formogenhet: jag 

 tbrlorar da allt, tjenst, ara, kanske lif- 

 vet. Nu vet ni allt, hjelp, hjelpln 



Det ar bittertn svarade vabeln, men 

 hvad kan jag gora? 



Gor honom oskadlig pa ett eller 

 annat satt och befall ofver allt hvad 

 jag eger. 



"Om an pojken icke funnes, sa skulle 

 er myndling likval aterfordra sin for- 

 mbgenhet". 



Hon skulle icke taga nagon annan. 

 Antingen skulle jag tvinga henne till 

 giftermal med mig eller atminstone brin- 

 ga det derhan att hon later mig for- 

 valta sina penningan>. 



"Om det ar SEP. sade vabeln funder- 

 samt. da vore det val ett godt verk 

 att hjelpa er, emedan ni ofta hjelpt 

 mig. Jag vill ofvervaga saken, lat mig 

 nu ga, jag maste skynda mig. En 

 tanke faller mig in; jag tror att jag 

 kan gora nagot for er\ 



j-Gor det; sasom ett litet bevis pa 

 min tacksamhet, tag denna smasak", 

 och dervid tryckte klockaren en pung 

 ojuldmynt i vabelns hand. 



Denne gick sa fort han kunde utfor 

 torntrappan for att hinna i rattan tid 

 infinna sig vid eskorten. Plotsligt stad- 

 nade den statlige mannen, liksom traf- 

 fad af askan. En enkelt kladd flicka 

 i ungdomens forsta blomstring, motte 

 honom pa den smala trappan, der man 

 hade svart att vika undan for hvar- 



andra. Hon betraktade honom med 

 allvarlig blick och sade: 



"Vabel Punkius! jag har forlatit er 

 att ni forledt Edvard att afvika fran 

 sin ratta lefnadsbana. Han ar fri om 

 nagra dagar. Konungen har beviljat 

 min bon. Underratta Edvard derom 

 annu i dag och sag honom att sa snart 

 jag ordnat mina formogenhetsangela- 

 genheter skall jag infinna mig for att 

 loskopa honomn. 



*Vabeln bugade sig forlagen, utan att 

 yttra ett ord och skyndade utfor trap- 

 pan; en lang stund hordes rasslandet 

 af hans langa slapsabel. 



Flickan var Elisa Hervey, klockarens 

 myndling. Hon hade begifvit sig till 

 kyrkan for att bedja klockaren bestam- 

 ma en dag. da hon borde emottaga 

 fb'rmogenheten, emedan redan flera vec- 

 kor forflutit sedan hon blifvit myndig, 

 och emedan hon behofde penningarsa- 

 val for att loskopa sin alskare ur krigs- 

 tjensten, som till sitt giftermal. 



Klockaren emottog sin myndling myc- 

 ket vanligt, yttrade dethjertligastedel- 

 tagande for framgangen af hennes be- 

 modanden till sin alskares befrielse och 

 for hennes snara giftermal. Pennin- 

 garne, sade han, lage redan till hennes 

 disposition, men, som hon insage, hade 

 det myckna arbetet de sista veckorna 

 icke lemnat honom tid att gora upp 

 slutrakning, hvilket dock skulle med 

 snaraste ske. Han inbjb'd henne tillika 

 att pa aftonen fran sjelfva kupolen 

 askada tornets illumination: derefter 

 skulle han meddela henne affarernas 

 ungefarliga stallning, och tillika lemna 

 henne sa mycket penningar som vore 

 nodigt till hennes fastmans loskbpande. 



Flickan, som synbart var glad ofver 

 att redan dagen derpa kunna befria sin 

 alskare, lofvade infinna sig pa af- 

 tonen. 



Sedan hon gatt, morknade klocka- 

 rens min: han blef vresig mot sinaar- 

 betare och man sag att hans tankar 

 voro sysselsatta med nagot helt annat 

 an kyrkans dekorering. 



Under tiden hvimlade detpagatorna 

 sasom i en myrstack. Tusende sinom 

 tusende trangdes der i brokig blandning 

 om hvarandra, med otalighet vantande 



