151 



emellan. Napoleon hade med storm in- 

 tagit den skona enkans hjerta. Tolf 

 dagar efter bans giftermal erholl han 

 befalet ofvor Italienska armen. 



Bet ar ganska karakteristiskt att se 

 hvilken olika gestalt karleken till Jo- 

 sephina antog, under de tre markvar- 

 diga opokerna i hans lif. 



Sasom general inrymde han at sina 

 enskilta kanslor ett vida storre fait 

 an sasom Konsul och Kejsare. Detta 

 ar ocksa fullkomligt i naturens ordning. 



Ct-eneralen talar till Josephina med 

 vida mindre fortjusning om ett vunnit 

 faltslag an om triumphen att behaga 

 henne och sallheten att med henne fa 

 framlefva sina dagar. Han knabojer 

 for sitt hjertas dam och man vore 

 frestad tro att han blott for ett bifall 

 , af henne erofrat citadeller, kommit sta- 

 der att falla och utgjutit floder af blod. 

 Han var under denua period af sin 

 omhet for Josephine, svartsjuk: men 

 svartsjuk med en fransmans goda lynne 

 och denna forsynthet i forebraelser och 

 uttryck af hjertats eld'som pa en gang 

 gifver tillkauna passionens styrka och 

 kanslans djup. Man kan saga, Gene- 

 ralen comprometterade aldrig Kejsaren; 

 alskaren aldrig mannen. 



Fdrste. Konsuln har forandrat ka- 

 rakter. Den Italienska la van liar stan- 

 nat. J\relystnaden borjar finna. rival - 

 skapet med karleken mindre i sin ord- 

 ning. Dm fastar ogonen pa ett stort 

 nial, det, den onskar erna. Napoleon, 

 Konsuln, knabojer icke mera for den 

 tillbedda qvinnan. Hans passion kastar 

 sina sista stralar ofver sjalen och pa 

 spillrorna af karleken reser sig grubb- 

 lande arelystnad och egoism. Van- 

 skapen, hjertats alderdom, eftertvader 

 den skona eld hvaraf generalens inre 

 var uppfyld. 



Sasom Kejsare antager hans kansla 

 for Josephine erofrarens despotiska ka- 

 rakter. Han bonfaller icke, han befal- 

 ler. Arelystnaden och maktbegilret haf- 

 va nu sa inkraktat sjalen att de icke 

 leinnat nagon plats Ofrig for karleken. 

 Den . store kejsaren har icke tid att 

 alska. Man anar nu att den qvinna 

 infor hvars fotter han knabojde. skall 



af honom 'forskjutas sasom ett hinder 



" 



for haus stora och djerfva planer. Han 

 har cu glomt det han en gang, i ut- 

 brott af svartsjuka, skref dessa ord till 



henne: "Da jag af dig begar en 



karlek liknande min, har jag oriitt. 

 Hvarfore begara det fjadern skall vaga 

 lika med guldet; eller att blomraan skall 

 vara af lika varaktighet med adel- 



sten " 



Besynnerligt nog okades Josephines 

 karlek i samma man som arelystnaden 

 blekte hennes bild i hans inre. Den 

 djupa och sanna tillgifvenhet hon hyste 

 for Napoleon har gjort henne till ett 

 fdremal for allmant deltagande: emedan 

 hau grundade sin fonnenta storhet pa 

 hennes krossade hjerta. 



Josephine var icke allenast en qvin- 

 na af personlig alskviirdhet, utan be- 

 gafvad med en adel, upphojd och verk- 

 ligt sjalsstor karakter, ett for valgoren- 

 heten alltid oppet sinne och en hog 

 grad af vetenskaplig bildning. Hennes 

 inflytande pa den store faltherrn hade 

 i manga afscenden varit ganska valgo- 

 rande; men ty varr, var det icke nog 

 stort att kunna motarbeta hans kolos- 

 sala arelystnad. Hon hade uppbjudit 

 hela sin formaga for att ofvertala ho- 

 nom afsta ifran upphojelsen till Kejsare. 

 Hon ansag detta steg af sin gomal sa- 

 som en forbrytelse emot nationen: och 

 som en fullkomligt dodsstot at hans 

 lycka och framgang. 



Bonapartes lyckas stjerna skall 

 ga ned i samma ogonblick han holjer 

 sig i den kouungsliga purpuru. hade 

 hon sagt. 



Hennes afsky for kejsartitteln var 

 sa stor att hon aldrig kunde forma sig 

 benamna Napoleon annat an Bonaparte. 



Da Josephine den 2 December 1804 

 smyckades till kroningen och ikladdes 

 Maria Antoinettes juveler, hade hon ut- 

 brustit i tarar och utropat: 



Afvcn jag skall saledes blifva ett 



Thronens offer. Dessa diamantcr, flacka- 



de af blod, skola belt sakert bringa 



mig olyckor och lidanden, bittrare an 



, do den. 



Under fo'rsta aren hon var Kejsa- 

 rinna vi&ade Josephine en oupphorllg 

 fruktan for att ragon olycka skulle 

 skitJA henne ifran don man. hon s;i cfee- 



