158 



rikes val pa att han fiirmSlor sig med 

 en furs ted otter och erhaller brustarf- 

 vingar, da var ju^ditt adopterande en- 

 dast en komedi. Huru ofta^har han 

 icke upprepat for mig, att ban icke 

 kunde fa nagon vardigare efterfoljare 

 pa franska thronen an dig; att du var 

 fullt fortjent af att bara den a'rorika kro- 

 nan. Hvad han sa'ger, det eager hela 

 franska folket. Det ser och dommer 

 endast genom honom; men hvad bety- 

 der val Frankrike da hans hogniod 

 tillhviskar honom att hans gemal ma- 

 ste vara en konungadotter! 



Eders Maj:t, sade Eugene'allvar- 

 ligt, smartan gor Er prattvis. N^po- 

 leon den store kan icke anklagas sasom 

 monark, att hafva glomt sitt folks val. 



Han kan icke heller anklagas sa- 

 som make? 



- 'Nej ! Djupt har han begratit for- 

 lusten af Er. , 



Du vill bedraga mig da du sa'ger 

 att denne man gratit. Har du sett 

 honom grata? 



Ja, min mor, han har gratit; 

 men infor mig ensam. Kronans tyngd 

 har krossat mannens svaghet. Det ha- 

 de varit Napoleon lika ovardigt att 

 visa den minsla sma'rta infor sitt folk, 

 da det gallde dess val, som det vore 

 Eugene ovardigt att sakna frauskakro- 

 nan och Josephine att langre safta sig 

 emot sin gemals och nationens onskan. 



Allt hvad Eugene sagdt for att upp- 

 elda kejsarinnans stolthet hade for- 

 blifvit utan nagon sardeles valgorande 

 verkan pa henne. Hon ville vara stark ; 

 men form'adde det icke. Nu da Eu- 

 gene forsakrade att han sedt kejsa- 

 ren begrata hennes forlust, blef den 

 bittra kalken mindre bitter. Honkan- 

 de liksom en amekaude flagt af hans 

 fordna karlek och detfa ingaf henne 

 mod. Med ett uttryck af sann under- 

 gifvenhet och sma'rta yttrade hon: 



Eugene, sag kejsaren att jag un- 

 derkastar mig hans vilja. Monarkens 

 storhet ar nu hans lycka. Mitt lif ar 

 ju endast till for att om mojligt bidra- 

 ga till hvad som gor honom lycklig, 

 derfere vill jag icke mera knota, utan 

 belt tyst offra mig. Varen lugna, ha- 

 danefter skall icke nagon ana min 

 sma'rta, icke en gang kejsaren. 



Han har bevittnat den, svarade 

 en upprord rost. Forskrackta vande 

 sig alia tre om, det var Napoleon, 

 som obemarkt intradt. 



Kejsarinnan reste sig hastigt iipp med 

 flammande ogon. Eugene och Hortense 

 drogo sig at sidan. Kejsaren gick 

 fram till henne, sagande: 



Du har bedomt mig strangt och 

 orattvist. 



- Jag! utropade hon med, bitter 

 srriarta. Ack, jag var ju qvinna innan 

 jag blef fare tin n a. Milt fijerta har icke 

 hunnit frysa till dods under purpurn, 

 derfor maste det utbrista i ett sma'rt- 

 samt skrik da Eders Maj:t sliter det 

 fran Bonaparte. I samma ogonblick 

 jag tvingades att smycka mig med Ma- 

 rie Antoinette^ diamanter anade jag 

 mitt olycksode. -- Efter nagra ars for- 

 lopp har det ocksa gatt i fullbordan. 



Nappleon fattade med liflighet hen- 

 nes ha'nder och^ drog henne ned pd 

 divanen. 



- Betrakta mig, Josephine, se djupt 

 in i mina ogon, och las der hum myc- 

 ket kejsarens pligt kostat mitt hjerta. 

 En pligt den jag i detta ogonblick fin- 

 ner allt for bitter attkunna horsamm ;. 

 Ma mitt kejsardome storta samman 

 och jag begrafvas under dess miner, 

 forr Sn jag skiljer mig vid^dig. 



Han tryckte henne till sitt brost, 

 bifo^ande med djupt allvar: Du ar och 

 forblifver min maka, min ledsagerska 

 pa lifvets torniga stig. ,Ma Josephine 

 forlata att Bonaparte stod i begrepp 

 att uppoffra hennes och sin egen lycka. 



Sire, Ni glommer Ert folk, infoll 

 Eugene. 



Tyst, min son, sade Josephine 

 med ansigtet badande i tarar. Nu fo'rst 

 kanuer jag mig ratt stark. Du kan 

 vara trygg, din mor skall forblifva sin. 

 gemal, dig och Frankrike va"rdig. 0! 

 Bonaparte, tillade hon, vand at honom 

 och fattande hans ha'nder, jag har sa- 

 ledes dterfunnit dig.. Jag har an en 

 gang last karlek i din blick, ho'rt dess 

 tonfall i din rost; jag tackar dig. Jag 

 hade db'tt af stnarfa om du ej gjort 

 denna Stergang till dig sjelf. Aldrig 

 har jag missbrukat mitt inflytande 6f- 

 ver dig och ekall det icke heller nn. 

 Att afsta ifran det som kaa bereda 



