195 



Sldrar aro doda, eller ni hat aldrig 

 kant dem, hvilket ar sak samma. In- 

 gen bryr sig om er. Ni ma ga eller 

 komma, befinna er vSl eller ilia, ingen 

 sjaM fragar efter er. Verlden ar for er, 

 som den ej v'ore till: ni Sr isolerad, 

 borttappad i den sorglotsa hopen. Men 

 nar ni rakar f& en bjorn; da blir det 

 nagot helt\annat. Det Sr en man, som 

 intresserar sig for er existens, som 

 vill hora af erj till och med ofta. Ar 

 ni opasslig, sa rader han er att akta 

 er dyrbara helsa; kanner ni plagor, sa 

 gor han sa med, och borjar han frukta 

 att mista er, sa skall bans omhet ga 

 anda derhan att sjelf varda er: han 

 skall, om sa behofs, bli er sjukvakta- 

 re. Jag vet en bekant, som endast har 

 sin bjorn att tacka for lifvet. 



Mahanda invander ni, att om ni vore 



ansatt af bjornar, skulle ni anse er lik- 



som besatt af den onde, och veta er 



intet rad att bli af med dem. Ingen- 



ting ar enklare: har har ni medlet. Ni 



m& ej kasta edra bjornar ut genom 



fonstret. sardeles om ni bor sex bappor 



upp; ty derigenom kunde'ni komma i 



obehagiigheter infor ratta; ej heller ma 



ni lata ert folk piska dem, heist jag 



forrnodar, att ni ej har nagot folk. Hor 



nu det beqvamligaste sSttet. Enjbjorn 



ar er till last, besva'rar er bestandigt 



med sin nSrvaro: da ni moter houom, 



undfly honom icke, tvertom gahonom 



rakt pa lifvet, och begar att fa lana 



pengar, och ni skall fa se, att det blir 



han, som forst drar sig undan, och 



som ha'darierter flyr for er. Medlet ar 



approberadt, och jag kunde namna mer 



an en litterator, som nyttjar det med 



mycken fordel. Trottnar ni att lefva 



ungkarl? Har ni lust att giftaer? Lat 



er bjorn fa det bestyret: han skall at 



er utse en ung och vacker h,ustru, och 



rik framforallt. Er bjorn skall vidtaga 



alia fcirberedande atgarder, prisa edra 



egenskaper, gora er eftersokt afforal- 



drarne, skall till och med gora flickari 



sin co.ur i ert stalle; ni skall blott be- 



hofva teckna kontraktet. Goda och 



fortraffliga bjorn, som du vill! 



Ack, man kunde skrifva en bokom: 

 nyttan ooh nOjet af att ha bjornar! 

 Ta fij : '-r M' -xtf Vrr :(> - r '. ' >r ? ^ !>> ^ 

 bok, sa saitrL jag kan fa laaa t )\)per. 



I dag maste jag inskranka mig till en 

 enda artikel, ty man aterfordrar pen- 

 nan, jag skrifver med. Ocksa far jag 

 skynda mig, och slutar med en farsk 

 anekdot fran en smastad. 



Att uppgifva stadens namn anser jag 

 onodigt. For att hjelpa er gissa, skalU 

 jag, om ni vill, saga er, att der talar 

 man i atta dar om en middag, i fjorton. 

 dar om en bal, der haller man a'nnu 

 i med gralet om romantiker och klassi- 

 ker, der ligger man hvarann i lufven 

 da man politiserar, slutligen, der spelar 

 man kort om aftnarne, da man ej ar 

 pa spektaklet. Kan ni nu icke gissa? 

 Ni svarar mig, att det ar beskrif- 

 ningen pa alia smastader. s Jag rar 

 ej for, om alia smastader aro hvaran- 

 dra lika. 



Handelsen, jag vill beratta, tilldrog 

 sig pd spektaklet. En piima donna 

 fortsatte sina debuter infor en temligt. 

 strang publik, som all smastadspublik 

 plagar vara, den der pretenderar, att 

 man skall skaffa en sangerska, sadan 

 som ntadame Damoreau, for nagr& tu- 

 sen francs. Priman sjong sin stora 

 aria, men blef accompagnered af ett 

 sallskap nyckelpipor, som exeqverade 

 skalor, driller, perinoter och fioriturer, 

 med den styrka, att sangen blef helt 

 och hallet betackt af aocompagnementet. 

 Debuten var hogst afventyrlig, och det 

 sag ut, som hade sangerskan intet ega- 

 gement att vanta, da ett tu tre ett helt 

 korpralskap rycker in i salongen, och 

 later vaggarne skalla af bravorop, sa 

 att hvisselpiporna bli .ofverrostade och 

 snartvbragta till tystnad. Foljande aft- 

 nar samma bravo rop, samma fortjus- 

 ning. Forgatves siika nagra envisa pi- 

 por att hejda primans triurpf, de kros- 

 sas gBnast, och sangerskan slutar sina 

 debuter under de mest frenetiska bi- 

 fallsyttringar samt forklaras antagen af 

 publiken. 



Och nu. sag mig, hvem tror ni hon 

 hade att tacka for en slik hederstjenst? 

 Sina vanuer? Ni ma val veta, att man 

 nu f5r tiden icke har nagra v3uner, 

 Hvem utom bjornen ar val kapabel 

 till en sa iidel handHng? Ja,-oeh for 

 att forklara er aUt, far ja-* -'.IJM:I ^, 

 priman, 'Straxt efter ankomsten till sti- 

 den, der hon skulle debutera, - ^ i 



