207 



Inom ett lialft Sr gick inarkisen i 

 kloster. MSnne ej spo'ket hittade inom 

 klostermurarne? 



Slut 



Hnraoristiskt AHehanda. 



16. 

 Beefstekens uppliof. 



Lucius Plaucus, romersk senator, blef, 

 f6r ett beganget fel, af kejsar Traja- 

 nus domd, att tjena som simpel upp- 

 passare vid ofl'ren i Jupiters tempel. 

 Jlan vag'-ade lyda, men blef mecl vald 

 dragen till altaret. Ear lago styckena 

 af offerdjuret pa elderi, och den olyck- 

 lige senatorn blef tvungen att vanda 

 dem. Under stekniugen foil en kbtt- 

 skifva ned pa koien. Plaucus tog 

 upp den, men bra'nde sig dervid i ftng- 

 rarne, och forde dessa hastigt i mun- 

 nen, for att lindra svedan. I delta 

 tigonblick gjorde ban den sfora upp- 

 tackten, att smaken af ett kottstyeke, 

 stekt pa kol, vida ofvertraffar den af 

 kott, tillredt pa hvad annat salt som 

 heist. Nu forta'rde ban sty eke pa sfyc- 

 ke. gackade Trajanus, bedrog Jupiter 

 och uppfann beefsleken. En sa stor 

 Tipptackt kunde ej lange hallas hemlig; 

 offren iorsvunno sa hastigt, och till sa 

 stor fornojelse for officianterna, att sa- 

 dant ej kunde biifva obemarkt. Med 

 valbehag bepagntide Jupiters prester 

 den nyu upptinningen, och hirrtmelens 

 konung skullo ha sva'lt ihjel, om ban 

 ej haft /invisning 1 pa andra offer, an dem 

 i Rom. Andiligen adrog sig saken 

 Trajani uppmarksamhetj ban var tn 

 inan af denna raa dygd, som later 

 hanga bro(.(s:ingon, att ftirbatlra hnnom. 

 Jupiters ofvcrstepiest blef med alia si- 

 na undevbafvande domd till repet. Pre- 

 lateu var vid en ganska bog alder, och 

 hade det langsfa. heligaste ska'gg i bela 

 Rom. Ktjsaren beklsgade fiirlusten af 

 en hedersrnan med ett su vordnadsva'c- 

 kande kanneiecken pa hakan; men 

 hans ord var -oaterkalleligt^ Sfven om. 

 presten baft lio ganger langre ska'gg. 

 Trajanus tackles likva'l visa honnm den 

 sista gunslcn: alt hedra hans afrattning 

 med sin hoga na'rvaro. HelaRomvar 



pa benen; sedan den hogta'lskade Titi 

 dod hade verldens hufvudstad ej erfarit 

 nagonting sorgligare, och de fornfima 

 romerska damernas anstrangningar, till 

 erhallande af goda platser i Coliseum, 

 voro otroliga. En hel vecka gingo 

 samtalen i hela Rom blott ut derpa r 

 hurudan ofversteprestens kladnad man- 

 de biifva. om ban skulle hangas eller 

 halshuggas, och, i sednare handelsen, 

 om skagget eller hufvudet skulle falla 

 forst. Be fornama hollo vad pa vad* 

 Hela dagen fore den bedrofliga cere- 

 monien gjoide man platt ingenting, utan 

 lojip omkring gatorna, Iran torg till 

 torg, lag ofver skraddarne att fa nya 

 klader fardiga till afrattningsfesten, och 

 beklagade agaren af den romerska verl- 

 dens skonaste ska'gg. 



Den efterlangtade dagen kom, och 

 Coliseum var fullpackadt af unga och 

 gamla med pra'kfiga klader, ovarderli- 

 ga juveler och massor af guldsmycken. 



Nu begynte festen, och'ofverstepre- 

 sten, till utseendet vordigare an nagon- 

 sin, skulle hanga. Jiwgfrur och fruar 

 hijde sig pa tarna, att ej gamisteom' 

 det ringaste af eeremonien, mot hvilken 

 man. i trots af kejsarens na'rvaro, lik- 

 val allmant knotade, sasom en den 

 grymmaste handling i hela hanb iege- 

 ring, anskont man maste medgifva, att 

 ceremonien i det hela verkligen var. 

 kejserlig. 



Ofverstepresten bad kejsareri, att fa 

 sluta sin lefnadsbana, som ban borjat 

 den, med ett offer at Jupiter. En sa 

 bogt uppsatt embetsmans sista boa 

 kunde icke gerna afslas. Altaret blef 

 saledes pataridt, ofi'erdjuret, deladt i 

 vaniiga stycken, palagdt, ocb alltgick 

 sin jemna gang. Da ofFret var slutadt, 

 tog ofverstepresten en kottskitVa, fram- 

 rackte den at kejsaren, ocb bad bonom 

 odmjukast att smaka derpa, till ett be- 

 vis, att kejsaren ej bar nagot personligt 

 agg till honom. Trajanus tog rich 

 smaka.de derpa, och snart var kottskif- 

 van, till allma'n forundran, nere. Nil 

 foljcle den andra, tredje o. s. v. Ratt- 

 visans tjenare maste vanta. Askadar- 

 ne blefvo otaliga, och slutligen reste 

 sig hela den ofanth'ga forsamlingen, 

 och fragadc, under oredigt skriaude, 

 hum lange man ville draga dem vid 



