208 



riSsan. Kejsaren lemnade altaret. och 

 med eir blick, som forkunnade, att 

 verldens beherrskare var fornarmad till 

 sitt majesiat, iritog han ater thronen, 

 bjod ofverstepresten tra'da till bans 

 hogra sida, och talade: Romare, skri- 

 kave, J, som motsatten eder miii kej- 

 serliga vilja, J upproriske mot Gnd pa 

 j or den ! bojen edra hufvuden i stoftet 

 och tigen. Laren forst att ka'nna fre- 

 stelsen, innan J dommen brottet. Of- 

 verstepresten bar allenast gifvit vika 

 for eu oemotst.andlig kraft. J sagen, 

 i eder okunnighet, att han ofveftriidt 

 rikets lagar; bade han icke gjort hvad 

 han gjorde, da hade han ofvertradt 

 naturens. Jag anmodar honom, att i 

 dag med mig spisa; i morgon skall en 

 offentlig maltidsfest firas. och hvarje 

 invanare i Rom fa smaka hvad jag i 

 dag bar smakat, och pa den tredje da- 

 gen skolen J pa alia gator uppresa 

 bildstoder, den store iipptaekaren till 

 Sra. 



Det skedde, som han sagt, och beef- 

 steken hade vunnit ododlfgheten. 



Hvarfor ar sjelfmord en last? blef 

 en gang en skolgosse (illfragad Der- 

 fore att det ar skadligt for helsan - 

 ^varade han efter en stunds funderande. 



"En fru skickade bort en kista med 

 i'rukt och agg, men rJCdd att do sednare 

 sknlle taga nagon skada, skrefhonpa 

 en lapp: man bor vid kislans Oppnan- 

 de taga sig val i akt, ty aggen ligga 

 ofverst. Denna lapp lade hon derefter 

 ned i kistan och vdr fullkamligt lugn. 



MalesLcrbes &t en gang mid dag bos 

 biskopen af Ronen ka'nd for att predika 

 mycket ilia. Knappt var middagen 

 forbi, forriin Malesherbes somnade. lii- 

 skopen Vackte honom och bad honom 

 folja sig i kyrkan der han skull e pre- 

 dika Nej, jag tackar svarade 

 skalden jog sofver lika bra har. 



Bland de f6r<$6racle p* den beriimde 

 malaren Midiel Angelos tafia: yttersta, 

 domen fans afven en person, som s& 

 traffande liknade en viss kardinal, att 

 denne beklagade sig derofver for paf- 

 ven Clemens VII men pafven villeicke 

 lyssna till bans klagnmdl, utan bort- 

 visade honom med dessa orden: jag 

 kan va'l befria fran skarselden, men 

 ej fran helvetet! 



Epigraminer, 



25. Aktenskapet. 

 A- 



Aktenskapet en ryssja ar likt, och miinner- 



na fiakar. 

 Den, som iir ute, vill in: den, som ar inne. 



vili ut. 

 B. 



Nej! det ar likt ett bo, der for ormars tju- 



sande oga. 



Kaltors smekande tass, ungkarla-sparfven 



far skygd. 



Grafstrftrn. 



Prisuppgifler- 



Charad No 25- 



Milt forst a tir af m&nga slag 

 Och nyttjas bade natt och dag: 

 J)et iir ai' mangen form och skepnad. 

 An gungar det en dam. s, skon, 

 An nyttjas det pa iingf-n grou 

 Af bonden, med sin riifsa vapnad- 

 Ett liickert ting mitt andm ar- 

 Som i ett liuAall ej far fattus: 

 Pa brod man oftast det fortar 

 Och hogt det har i norden skattas. 

 Mitt tredje friarn hora vill, 

 D,' omt han sporjer flickan till. 

 Om du mitt fiirsta fram vill drifva, 

 Du maste det mitt hela gifva- 



Gala N:o 25- 



Min boning iir uti en sten, 

 Der jag forborgad iir for verlden; 

 Men med ett klart och vackert sken 

 Jag trader fram, och nppa harden. 

 Jag trifves.val och vexer fort; 

 Eta enda droppa kan mig doda- 

 Jag har ett syskonsalldkap slort 

 Med det kan "verlden jag ioroda. 



En vacker gravyr. 

 L6sningar cmottagas till den 15 Sept. d. a. 

 Prislottningen eger rum d. 25 Sept. kl. 12. 



STOCKHOLM, TRYCKTl HOS J. & A. RIIS, 1860. 



