theater blifva Abderitisk; detta var na- 

 turligtvis kalian till hela olyckan. 



Den vordqad, som Abderiterne buro 

 for Athen, som deras formenta Moder- 

 stad, hade till foljd, att samtliga Athe- 

 niensiska skaldernes skadespel stodo i 

 stort anseende hos dem, ej derfore just 

 att de voro goda (ty det voro de sallan) 

 utan emedan de voro fran Athen. I 

 borjan kunde afven inga andra gifvas 

 i brist af ett tillrackligt antal inhera- 

 ska stycken. Men just derfore ansag 

 man nodigt, sa val for stadens och re- 

 publikens ara, som for andra formaners 

 skull, att anlagga en tragedie och co- 

 moedie-fabrik, och att, som visa regen- 

 ter och patrioter anstar, pa allt moj- 

 ligt vis uppmufitra denna poetiska ma- 

 nufactur, uti hvilken Abderitisk qvick- 

 het, Abderitiska sentimenter, Abderitiska 

 seder och darskaper, som afven sa man- 

 ga rda National-preducter skulle Dra- 

 matice forarbetas till eget bruk. Att 

 verkstalla detta pa allmanna kassans 

 bekostnad, gick ej val for sig ; utaf 

 2:ne orsaker: l:mo emedan det var icke 

 mycket der; 2:do emedan det da ej var 

 modet, att lata askadarne betala, utan 

 JErarium maste bestrida theaterns kost- 

 nader, och hade saledes utomdess, vid 

 denna nya artikel, nog' att betala. Ty 

 man kunde ej lagga en ny borda pa 

 borgerskapet, forran man visste, hv'ad 

 tycke det skulle hafva for en dylik lust- 

 barhet. Det bfef saledes ej annat me- 

 del ofrigt, an att pd samteliga sma- 

 Tcens bekostnad uppmuntra de Abderi- 

 tiska skalderna; det ar, att upptaga 

 for goda alia de varor, dem de gratis 

 skulle aflemna, efter det gamla ord- 

 spraket: skada ej gifven hast i man nen, 

 eller, som Abderiterne uttryckte sig: 

 dar man ater for intet, ar all mat val' 

 lagad. Hvad Horatius sade om sin 

 "tid i Rom, att ofverallt skrefs vers, 

 bade bland den raa hopen Och de upp- 

 lysta, det galde nu om Abdera i den 

 hb'gsta grad. Emedan det tillraknades 

 som fortjenst, om man skref ett skade- 

 spel, och emedan dervid alldeles intet 

 var att befara, sa gjordes Tragedier af 

 hvar och en, som hade nog starka lun- 

 gor, att uppblasa ett par dussin sam- . 

 manrafsade tankar i afven sa manga 



235 



Bombastiskt svajlande perioder, och 

 hvarje platt skamtare forsokte, att fran 

 theatern skaka Abderiternas Diaphrag- 

 ma, sedan han forut gjordt det i Socie- 

 teterne och pa kallaren. 



Detta Patriotiska ofverseende medNa- 

 tional-producter hade en naturlig foljd, 

 som gaf det onda tillvaxt och trefnad. 

 Sa tanktomma, uppblasta, raa 6ch okun- 

 niga, som Abderitei-nes Patricier och 

 sprattar voro, sa lat dock en af dem 

 inbilla sig af sin flickd, eller snyltgast, 

 eller egna arfda hogmod. att det blott 

 ankom pa honom, att sa godt som en 

 annan forvarfva sig den Dramatiska la- 

 gern. Detta forsta forsok krontes med 

 en sa lysande framgang, att Blemmias 

 (en systerson af Archonten Onolaus} 

 en pojke af 17 ar, och (detta var ej 

 ova'nligt i den Onolaiska familjen) ett 

 veritabelt gashufvud, kande en oemot- 

 standlig klada i fingrarne, att ocksa 

 gora ett Bockspel *), som man da kal- 

 lade den saken, hvilken man nu kallar 

 sorgspel. Aldrig hade man i manna- 

 minne sett ett dummare National-snille- 

 foster. Men forfattaren var en syster- 

 son af Archonten, och saledes riskera- 

 de han intet. Logerne voro sa full- 

 proppade, att de unge herrarna maste 

 skta pa de vackra Abderitskomas knan; 

 det gemena folket tod pa hvarannans 

 skuldror. Man horde ut alia 5 Akter 

 i en oafbruten, dumtalig tystnad: man 

 gaspade, suckade, torkade sig i pannan, 

 gnuggade sig i 6'gonen, hade ledsamt 

 och horde pa; och da nu andtligen det 

 lange efterlangtade slutet kom. saklap- 

 pade man sa forskriickligt. att nagra 

 fin-nerviga smaherrar nastan forlorade 

 hdrseln. 



N*u var det klart, att det ej matte 

 vara sa stor konst, att gora en Trage- 

 die, da till och med den unge Blem- 

 mias hade kunnat fabric era en sadan. 

 Hvar och en tilltrodde sig detsamraa 

 utan stor oblyghet. Det blef en famille- 

 point d'honneur. att hvarje godt hus 



*) Grekldka ordet Tragedie iir componeradt 

 af 2:ne andra, hvaraf det ena betyder 

 bock och det andra sang. De iildste 

 Tragedier voro en sort narrspel, upp- 

 forde vid Bacchi fester, vid hvilka afven 

 en bock slagtades. 



