248 



honom. Under luseride forevandningar 

 beholl hau det fran vecka till vecka, 

 fran manad till manad. Forgafves er- 

 bjod man honom dubbelt sa mycket 

 som ban begart blott'for att erhalla 

 det, men han ville ej ha en louisdor 

 .ofver det ofverenskomna priset. Na'r 

 han anda slu'tligen mdste lemna sin 

 skalt if ran sig skedde det med verklig 

 sorg, ja med vrede och da blef ban 

 ej trostad forr an han erholl niigon ny 

 bestallning. Men kom nagon ochsade: 

 Vill ni gora ett par vackra armband 

 for min fastrno, master Cardillac? stod 

 han plotsligen stilla, blinkade med de 

 sma ogonen och fragade belatet gnug- 

 gande sina bander: 



Hvad bar ni for godt att bju- 

 da pa?" , 



Den nye kunden tager nu fram en 

 ask och sager: 



Har aro n&gra juveler langt ifran 

 nagonting utma'rkt,tvertomriktigtskrap. 

 men under era skickliga bander... 



Cardillac later den fremmande icke 

 tala ut, rycker asken ur bans hand, ta-^ 

 ger ut juvelerne, hvilka verkligen icke 

 aro mycket va'rda, bailer dem for Iju- 

 set ocb utropar: 



Jag tror ni sa' skrap ! . . . Ah nej ' 

 . . . det far ni icke saga. 1 Det ar ju 

 mycket vackra stenar! . . . herrliga ste- 

 nar, lat bara mig fa hailas! ... Och 

 kommer det er icke an pa nugra louis- 

 dorer mer eller mindre, erbjuder jag 

 mig att lagga till nagra sa granna dia- 

 manter att de skola blanka som solen! 



Om den fremmande di svarade: 



Gor som ni vill master Cardillac! 

 foil han honom om halsen, det matte 

 vara en borgare eller en adelsman, 

 tryckte honom till gitt briist och var 

 lugn och lycklig sa la'nge det nya ar- 

 betet ra'ckte. Men nar sa kunden kom 

 for att atertaga sin klenod och betala 

 den, var det ater fb'rbi med Cardjl'ars 

 lynne. Da blef han vanligtvis Gh_yfiVad, 

 stursk och pockande. 



Men ma'sler Cardillac. betank da, 

 i morgon a'r mitt brollop klagar t. ex. 

 kunden. 



' Hvad angar mig ert brollopkom 

 igen om fjorton dagar sa fa vi se! 



Ja, men smycket Srju fardigt. . . 

 det lisger liar! Var nu sa god och gif 

 mig det! . . . Sehar edra pengar! 



Men jag sager alt det ar mycket 

 som bor andras pa det! 



Och jag sager er att vill ni icke 

 leinna mig det godvilligt nu pa ogon- 

 blicket sa skickar jag efter polis! 



J?a, sa at fanders bade med er 

 och er fastino! ropar nu Cardillac 

 jag onskar att halsbandet matte stry- 

 pa henne da hon i morgon sa'tter det 

 pa sig! 



Dermed stoppar Cardillac smycket i 

 brudgummens broslficka, fat tar honom 

 i armen och kastar handlost ned ho- 

 nom utfor trappan och da han genom 

 fonstret ser den sfackai-s unge karlen 

 aftorka blodet ur sitt sonderslagna an- 

 sigte hanskrattar han som en djefyul. 



Se der Imr han utan undanlag be- 

 motte sina kunder. 



Forts. 



Anekdoter. 



Hvad ar ett vardshus en lokal, 

 hvareat den. i sednare tiden ssl omfyck- 

 ta jemrivigten atersfalles. Under det 

 man fyller magen, blir borsen tomd. 



Prisuppgifter 



Chwad N:r 30- 



Mitt fiirsia fisiiies uti hvarje pprak. 

 Fast intet folk det kan, som svensken, siiga. 

 Riitt mangen menska gcir sig mycket brak. 

 For att. pa alderns dar mitt andra ega. 

 Det ocksii vara knn af motsatt slag 

 Och so'kes da af ungdorn, natt och dag. 

 Mitt held alia kanna det Sr gifvet: 

 Det rnoter oss sa ar vart odes bud 

 Pa alia vara vagar genom lifvet 

 Med tusen miner oth med tusen ljud . . . 

 Och in det smyger sig uti virt hjerta, 

 Att byta val i ve och frojd i srniirta. 



f/ata 



30- 



Jag kallas af karlek att lefva, 

 Men ock understundom af nod: 

 J.ig hores dock knappast uppsviifva, 

 Fcrriiu jag allredan ar dod. 



Pris : 



En vacker gra'vjT. 



LOsningar emottagas till den 15 Sept. d. a. 

 Prislottningeri eger rum d.-25 Sept. -kl. 12. 



STOCKHOLM, TRYCKT HOS J. & A. RIIS, 18GO. 



