Men hela aftonen kande froken de 

 Scuderi sig phigad af en oforklarlig 

 oro. Den bleke unge mannen som 

 bon sett vid vagnsdorrn stod oupphor- 

 ligt fratnfOr henne och det forekom 

 henne som om hon forut sett bans 

 drag. Om natten pldgades hon af 

 hemska drommar, alia anklagade henne 

 for att ej ha uppfyllt den sa entraget 

 framslallda bonen. 



Ocksa hade morgOnen knapptinbru- 

 tit fiirran hon for med skrinet till guld- 

 meden. 



Men pa gatan Kicaise der Cardillac 

 bodde var en forskraeklig uppstandel- 

 se. Hela gatan var uppfylld med folk, 

 som vildt stormade emot Cardillacs 

 port, for alt komma in. Gensdarmer- 

 ne kunde endast med moda tillbaka- 

 hSIla den sfojando ma'ngden, och ofver- 

 allt hordes ropen: "Ned med mordaren! 



Andtligen visade sig Desgrais i spet- 

 sen for ett kompani soldater som med 

 vald skuffade folkmassan at sidan. Der- 

 efter oppnades goldsmedens port och 

 derur fordes en i tunga kedjor slagcn 

 ung man, som under pobelns forban- 

 nelser slapades framat galan. 



I samma ogonblick soni froken de 

 Scuderi till halften tillintetgjord af an- 

 gest och hemska aningar varseblef allt 

 delta trangde ett gallt angestrop till 

 hennes oron. 



Kor langre frarn! ropade hon 

 haftigt till kusken som med en skicklig 

 ech rask va'ndning genomskar den Ijoc- 

 ka trangseln utanfor Cardillacs bus. 



Har varst-blef froken de Scuderi Des- 

 grais och vid hans fotter en ung, be- 

 undransvardt skon flioka, med upplost 

 hSr och kliiderna i oordning, som med 

 hjertskarande rost utropade: 



Han Sr oskyldig! ... Han ar 

 oskyldig! 



Forgafves forsokte Desgrais och hans 

 handtlangare att fa henne upp fran 

 marken. Slutligen fat(ade enstorgrof 

 karl tag uti henne, ocli slet henne sa 

 vdldsamt ifrSn Desgrais alt hon nedfoll 

 eom dod pit stengatan. 



Nu kunde froken de Scuderi ej be- 

 herrska sig la'ngre. 



I Jesu namn hvad alar hfir pa? 

 frSgade hon och steg rackt ur vagnen. 



Alia drogo sig med aktning Stsidan 

 f6r den vordnadsvarda gamla damen 

 8om tillsammans med nagra medlidsam- 

 ma qvinnor, narmade sig den olyckliga 

 flickan och satte henne pa trappan ulan- 

 fo> huset, haftigt gnidande hennes pan- 

 na med luktvatten. Derefter narmade 

 hon sig Desgrais och upprepade sin 

 friiga : , 



Ha'r bar nfigonting forskra'ckligt 

 tilldragit ig svarade Desgrais 

 Ren6 Cardillac har blifvit mordad! Hans 

 gesa'll Olivier Brusson a'r hans morda- 

 re!... Han blef nyss ford harifran. 



Och hvem ar flickan? 

 froken de Scuderi. 



Det Sr Madelon, Cardillacs dotter. 

 Den fangslade skurken'var hennes a'l- 

 skare ... Nu grSter hon och skriker 

 att hennes Olivier ar oskyldig!. . .Till 

 slut har hon bast reda pa saken, sa 

 kanske ar det klokast att ocksa fora 

 henne till Conciergeriet. 



Desgrais kasfade vid dessa ord en 

 sa listig och olycksbadande blick p4 

 den unga flickan att froken de Scuderi 

 bSfvade. Rord anda till tarar betrak- 

 tade hon den stackers olyckliga varel- 

 sen som a'ndtligen borjade att andas 

 och hon ryste for Desgrais och bans 

 medhjelpare. 



I samma Ogonblick hordes Ijud af 

 steg; det var kariarne som nedburo 

 Cardillacs lik. 



Raskt fattande sitt beslut utropade 

 da froken de Scuderi: 



Jag tager fiickan hem till mig, 

 ni Desgrais m& sorja for det ofriga! 



Ett doft bifallssorl besvarade dessa 

 ord. Qvinnorna uppJyf'te flickan och 

 satte henne i vagnen och under ma'ng- 

 dens hogljudda valsignelsor, for froken 

 de Scuderi med sin kanske frSn scha- 

 votten raddade skyddling derifrSn. 



Seron, Paris namnkunnigaste la'kare 

 lyckades slutligen att f5, lif i den afda- 

 nade flickan. Froken de Scuderi full- 

 la'ndade eedan hvad doktorn borjat ge- 

 nom att lafa nagra af hoppets lifgif- 

 vande strdlar lysa i den sfackars flickans 

 sja'l. tills a'ndfligen en (areflod IfiKade 

 hennes beklamda brost. 



Hon formfidde nu a'fven, ehuru oupp- 

 horligt afbruten af snyfln'ngar ooh til- 

 rar ett btrsUla hvad som 



