254 



presidenten La Regnie. Hon ville gti- 

 ra dcnne uppmarksam pa alia de om- 

 standighefer som taiade for Oliviers 

 oskuld. Kanske skulle hmi \)& sa sa'tt 

 lyckas att i presidentens pjal vauka 

 en gynnsammure mening oni den an- 

 klagade, hvilkens inre ofverfygelse se- 

 dan skullo verka valgorande pa do 

 andra domarne. 



La Regnie mottog froken de Scuderi 

 med den djupa aktning som' denna af 

 kungen sjelf sa hogt vardera.de gamla 

 dam kunde gora ansprak pa. 



Han alhorde lugn! allt hvadhonsa- 

 de om den gfasliga gerningen och om 

 Oliviers forhallanden samt karakter* 



EH fint. na'stan . ondskefullt leende 

 var emelleriid allt hvarmed ban bevi- 

 sade aft fr, : >ken de Seudevis bedyrande 

 oeh af ymniga farar alfoljda forma- 

 riingar, att en do mare icke bor v'ara 

 den anklagades fiende, N ej alldeies glidit 

 forbi bans oron. Da don ganila da- 

 men andlligen tysfnade och bortlorkade 

 sina tarar sade hau : 



Del ar hclt ocb ballet ofverens- 

 stammande med ert adla hjerta att rord, 

 af e'n ung foralsknd flickas tarar, tro 

 allt bvad iion sager, ja, jug fcrsiar 

 mycket val all ni ej en gang kaq^tW 

 hela vidden af en djlik gerning, men 

 annorlnnda a'r dot med domaien, hvjl- 

 ken fir van att afslilaliyckleriets mask. 

 Mig tillkommer dot alls ieke att fcir 

 nagon afslTtja gangen al' en kiiminal 

 process, ocb da jag gor min pligt, an- 

 gar verldens dom mig foga . . . Ma 

 alia som gjort mlgnt ondt gerna dan a 

 for la ehambre ardente, som ej k aimer 

 nagot annat straff an eld neh blod ! Men 

 af e , min liinrf akla.de froken, villj'ig 

 ej anses for ett odjur af haidbet och 

 grymlut, tilliit derfoie*att jag i fa ord 

 ofvertj'gar er om den unge ,at lagens 

 hamd bemfallne brottslingens skuld. 

 Ert skarpa forstand skall d& bringa 

 till tystnad en f-odmodighet snrn vis-, 

 serligen gor ert hjerta myeken ara, mei^ 

 pa intet vis skulle anstti rnig! . .. ,H'or 

 nu pa - Om morgonen blef Rene Car- 

 dillac funnen ihjelstueken af ett dolk- 

 stygn. Ingen var line Itonom mer an 

 bans gesall Olivier Brusson och linns 

 dotter. I OliViers rum biltas derefkr 

 en blodig dolk, ' som nnga passar i 



6aref. Cardillac har, enligt Oliviers 

 ulsago, blifvit mordad infcir bans egna 

 ogon p& gatan. Pa fragan om man 

 velat plundra bonom, svarar ban rdet 

 vet jag ieke. -- Ja, men da du var 

 med mastaren borde du va'l ba kunnat 

 ra'dda bonom fran morojaren, fastballa 

 honom ocb ropa pa, bjelpV- Miista- 

 ren gifk ungefar fern ton steg fore mig; 

 jag tiiljde efter honom! -- Men bvar- 

 f'ore i Guds namn gick du pa sa langt 

 af'sfand? Mastafen ville det? - 

 Men hvad bade d& master Cardillac 

 att gora ute sa sent? De,t kan jag 

 icke saga. Ja, men eljest kom ban 

 ju aldrig sednare hem an klockan 9? 

 Vid- denna fraga blef Olivier bcstort, 

 suckade, gat bedyrde vid allt bvad 

 heligt var att Cardillac verkligen den 

 naltin varit nte oeb blifvit mOrdad pa 

 gatan! Hor nu vidare minfrijken: Det 

 a'r fullkomligt bevisadt att Cardillac 

 den ofvannamnde nalten icke lemnat 

 sitt hem, saledts a'r Oliviers paslaende 

 att de vaiit ute tillsammans. i^'dligten 

 fra'C'k l<"ign- Porlen ar forsedd nied ett 

 tungt las .som vid upp- och igenlasan- 

 det gifver if ran sig ett obehagligt knar- 

 rande ljud, dtr'ill gnisslar Sfven porten 

 1ill den grad p:i sina . gSngjern, att man 

 bor rinda upp i ofversta vaningen nar 

 den oppnas. I "bottenvaningen. sSledes 

 alldeies utmed pnrfen, bnr den gamle 

 master Claude Patru, oaktadt sina altio 

 ar en gauska kry ocb rask guhbe, till- 

 lika med sin aldriga tippa?serskai Des- 

 sa begge person'er horde nar Caidillac 

 cfter vanliglu ten kom hem kloekan nio 

 oeh med mycket buller slangde porten. 

 Derefler gick han upp for trappan och 

 efter att med big lost ha fonattatsin 

 bon i verksladen in trad de han i sin 

 sangkammare. Master Claude lidcr 

 sr-m de fiesta gamla personer af somn- 

 loshet, a'fven den natten fick han ingen 

 b!und i sina Ogon. Sader omkring half 

 tio ia'nd"er uppasser. a kau attr Ijus rch 

 borjade att las;i hogt i en gamma! kro- 

 nika, medan gubhen an satt i sin la'nd- 

 stol an gick af cch an pa golfvet tor 

 att blifva snrnnig. Allt var tyst nch 

 stilla till n.idnatt. Da horde bepge 

 tunga steg ofver sig ocli derefter elt 

 dnft fall, sfin om nSgon tung biirda' 

 blilvit kastad (ill marken atfoljd afett 



