258 



For in herr Deagraw sad#> 

 froken lugnt. 



Baptiste aflSgsnade sig vridande h&n- 

 derns* 



Jag ar hitskickad fran presidenten 

 I*a Regnie sade Desgrais da han 

 blifvit inford till froken de Scuderi 

 med en bon, hvars uppfyllande han 

 ej skulle vaga hoppas pa, om han ej 

 kande ert mod och er hoga dygd och 

 det tillika vore det sista medlet att fa 

 den blodskuld i dagen for hvilken ni 

 redan intresserat er och som for nar- 

 Tarande dag och natt sysselsatter la 

 chambre ardente. Olivier Brusson ar 

 nemligen sedan han sett er, som van- 

 sinnig. Han svar pa nytt vid Gud och 

 alia helgon att han ej mordat .Cardil- 

 lac, men pastar dock att han eljest 

 v&l fortjenat doden. Detta syftar na- 

 turligtvis pa nagra andra brott, dem 

 han har pa sitt samvete. Men alia 

 vara forsok aro fruktlosa for att forma 

 honom till en fullstandig bekannelse. 

 Ej en gang hotelserna att begagnator- 

 tyren tjena till nagonling. Han besvar 

 oss endast att forskaffa sig ett saintal 

 med er, min froken, er vill han an- 

 foFtro allt. Nedlat er derfore att hora 

 Brnssons bekannelse! 



Hutu! utropade froken de Scu- 

 deri forolaropad skall jag tjena scha- 

 votten till organ, skall jag missbruka 

 den olycklige rnannens fortroende och 

 ofverlemna honom at bodeln! Nej, Des- 

 grais, afven om Brusson vore den slor- 

 ste usling skulle det vara mig omojligt 

 att svika honom pa detfa lomska salt. 

 ... Nej, jag vill ingenting vetaaf hans 

 hemligheter, ty hade jag en gang er- 

 farit dem, voro de som en helig bigt 

 forvarade i mitt hjerta! 



Kanske andrar ni asigt efter att 

 ha hort Brusson min froken sva- 

 rade Desgrai^ med ett fint leende 

 INi har sjelf bedt presidenten att vara 

 mensklig, han bevisar er nu att han 

 vill vara det, genom att gifva effer for 

 Brussons darakliga onskan och forsoka 

 det sista medlet for att ra'dda hnnom 

 undan tortyren, for hvilken han dock 

 synes fullkomligt mogen. 

 Froken de Scuderi spraltforskrackt (ill, 



Dock invande Desgrais 4 be- 

 hSfver ni ej besvara er med att begif- 



ra er till Coaciergeriet, ett stftlle som 

 nddvstndigt maste uppfylla er med af- 

 sky och fasa. Nej, presidenten har 

 gitvit order att man i nattens stillhet, 

 da det ej kan vacka nagot uppseende, 

 skall hitfora Olivier Brusson! Hao 

 skall derunder strangt beVakas, men ej 

 bes.pejas. sa alt han nlan tvang m& 

 kunna saga er allt. Att ni ingeuting 

 har att frukta af honom, svar jag vid 

 mitt lif, ty han talar med den storsta 

 vordnad och varma om er. Han p&- 

 star att endast det olycksaliga odet, 

 att han ej forut fait tala med er, stor- 

 tat honom i hans nuvarande olycka. 

 Utomdess behofver ni ju icke forrada 

 mera af Brussons hemlighet an ni sjelf 

 (inner for godt! 



Froken de Scuderi forsjonk i djupa 

 tankar. Det forefoll henne som maste ' 

 hon lyda en hogre makt, hvilken ut- 

 sett henne att uppdaga en farlig hem- 

 lighet och att hon mimera omojligt 

 kunde losgora sig iir de nat i hvilka 

 hon ofrivilligt blifvit insnrirjd. Hon 

 fattade derfore snart sitt beslut och 

 sade med fast rost: Gud skall sS- 

 kert fiirlana mig mod och krafU . . . 

 Ni ma fora hit Brusson! .. . Jag vill 

 tala med honom! 



Liksom den natten da Brusson burit 

 dit det hemlighetsfulla skrinet bultade 

 det afven pa froken de Scuderis port. 

 Baptist., hvilken var undervattad om 

 det nattliga besoket oppnade. En rys- 

 ning ofverfor froken de Scuderi n&r 

 hon horde vakterna sakfa uppslalla sig 

 ofverallt. i forstugor ooh trappor. 



Andtligen gick dorrn till henneska- 

 binett sakta upp Desgrais intradde. 

 Bakom honorn syntes Brusson utan 

 kedjor och kladd i en snygg dragt. 

 - Se har, min froken sade Des- 

 grais odmjnkt bugande sig ar Brus- 

 son som ni gorlhefsfullt lofvat mottaga! 

 Dermed lemnade han rummet. 

 Brusson sjonk till froken de Scude- 

 ris fetter och hojde gralande sina pa 

 ett bedjande satt sammanknappla han- 

 der emot henne. 



Den gam la damen slirrade blek och 

 ur stand att ylira ett enda ord pa den 

 kna'bi'ijde ynglingen. Eliuru fangelset 

 och sorgerna svart angripit honom. st.ra- 

 lade dock den renaste oskuld pa hans 



