henne och raed mycken vordnad hel- 

 sade henue; hon fattade bans hand och 

 fragade, hvem ban vore, och hvarifran, 

 saint om ban kande landets plagsed. 

 Giannefto svarade jakande, och att lian 

 ej kommit dit af nagon annan orsak. 

 Hon sade: Var da hundradefald! val- 

 kommen! och derpt\ bevisade hon ho- 

 noun hela den dagen storsta heder och 

 lat inbjuda manga baroner, grefvar och 

 riddare, dem hon hade under sig, for 

 att halla honom sallskap. Mycket be- 

 hagade.alla baronerna Giannettos satt 

 och bans fina, behagliga och tillgang- 

 liga vasen, sa att nasfan hvarenda en 

 foralskade sig i honom. Hela dagen 

 dansade man och ;-jong och roade sig 

 i palatset af vanskap for Giannetto, och 

 hvaren skulle varit nojd med att hafva 

 haft honom till herre. 



Nar nu a f ton en kom. fattade damen 

 bans hand, forde honom i sin kamma- 

 re och sade: Det synes mig vara tid 

 att ga till sSngs." Giannetto svarade: 

 Min fru, jag ar till ert forfogande": 

 hvarpa strax tva unga flicker inkommo, 

 den ena med vin och den andra med 

 sotsaker. Damen sade: "Jag vet, att 

 J blifvit torstig; dnck derfore." Gian- 

 netto tog af sotsakerna och drack af 

 vinet, hvilket var rippblandadt med en 

 somndryck: men ban, som ej visste 

 nagot derom, drack en half bagare, 

 emedan det tycktes honom godt, och 

 kladde fort af sig samt gicjs*till hvila. 

 Men, som ban kom i sa'ngen, foil ban 

 i somn. Damen lade si^ bredvid ho- 

 nom; men ban vaknade ej fore mor- 

 gonen, da det redan var ofver tredje 

 timman. 



Damen steg upp, nar dager vardt, och 

 lat borja med skeppets lossning, hvil- 

 ket hon fann uppfylldt raed manga dyr- 

 bara och goda varor. Da tredje tim- 

 man var forfluten, gingo damens kam- 

 marjungfrur till Giannettos sang, vackte 

 honom och tillsade honom att ga sina 

 farde med Gud, eftersom ban forlorat 

 skeppet och hvad deri fanns ; hvarofver 

 han blygdes, och tycktes honom, att 

 ban ilia utrattat sitt arende. Damen 

 lat gifva honom en hast och penningar 

 till resekostnaderna, och han afreste 

 sorgsen och nedslagen och tog vagen 

 till Venedig. 



Nar han anlandt dit, ville han ej ga 

 hem af blygsel, utan gick om natten 

 till en af sina vanner, hvilken mycket 

 forundrade sig och sade till honom: 

 Ve mig ! Giannetto, hvad vill detta sa- 

 ga?" Han svarade honom: "Mitt skepp 

 stotte nattetid mot ett skar och brast 

 sonder; allt godset gick forloradt och 

 kringvraktes, det ena hit, det andra dit; 

 men jag holl mig fast vid en tradspill- 

 ra, med hvilken jag kastades pa stran- 

 den: sedan bar jag rest landvagen, och 

 ar nu har. 



Giannetto stadnade flera dagar i den- 

 ne sin vans bus, hvilken en dag gick 

 att besoka messere Ansaldo och fann 

 honom mycket sorgsen. Messere An- 

 saldo sade: Jag fruktar sa storligen, 

 att min son ar dod eller lider nod af 

 hafvet. att jag ej bar nagon ro och ej 

 mar val: sa stark ar den karlek, jag 

 hyser till honom.n Den unge mannen 

 sade: Jag kan underratta er derom, 

 att han bar gjort skeppsbrott och for- 

 lorat allting, men sjelf kommit helbreg- 

 da undan." Messere Ansaldo sade: 

 "Lofvad vare Gud! Blott han blifvit 

 raddad, ar jag nojd: om det gods, som 

 forlorats, bekymrar jag mig ej. Hvar 

 ar han? Den unge mannen svarade: 

 Han ar i mitt bus," och genast stod 

 messere Ansaldo upp och gick att traffa 

 honom. Nar han fick sigte pa honom, 

 sprang han hastigt till, omfamnade ho- 

 nom och sade: Min son, ej behofver 

 du blygas for mig: det ar ju vanligt, 

 att skepp forgas pa hafvet. Gram dig 

 ej derofver, min son; eftersom du ej 

 blifvit skadad, ar jag nojd": och derpa 

 forde han honom hem till sig, alltjemnt 

 trostande honom. Nyheten harom sprid- 

 de sig i hela Venedig, och hvar och 

 en var bedrofvad ofver den fbrlust, som 

 Giannetto gjort. 



Forts. 



lluiuoristislit Allebanda. 

 20. 



Spelkortens nrsprunsr. 



Spelkortens ursprung ar en af archseo- 

 logiens svaraste uppgifter, och ehuru 

 obetydligt amnet i sig sjelft an ma 

 vara, bar det dock ofta af de larde 



