283 



Nu begaf sig, att Giannetto natt och 

 dag grubblade harofver och kunde ej 

 blifva glad igen, sa att messere Ansai- 

 do fragade honom, hvad sora vore at 

 honom. Han svarade: "Jag blir aldrig 

 tillfreds, ora jag ej atervinner det jag 

 forlorat." Messere Ansaldo sade : Min 

 son, jag vill ej, att du reser bort me- 

 ra; ty det ar battre, att vi bar drifva 

 var handel sakta med- det lilla, vi haf- 

 va, an att du satter det an vidare pa 

 spel." Giannetto svarade: "Jag bar fast 

 beslutit att gb'ra allt, hvad jag kan, erne- 

 dan jag skulle anse det for den storsta 

 skam, ora jag late det vara pa detta 

 satt." Messere Ansaldo, som deraf in- 

 sag bans onskan, skickade sig derfore 

 till att salja allt, hvad ban agde i verl- 

 den, for att at honom utrusta ett annat 

 skepp; det gjorde han afven, sa att ho- 

 nom aterstod intet, och utrustade ett 

 skont skepp med handelsvaror. Och 

 emedan honom felades tiotusen duca- 

 ter, reste han till en jude i Mestri och 

 lanade dem under beting och villkor, 

 att, om han ej aterbetalt honom de;n 

 pa sagdan dag, Sanct Johannis i niist- 

 kommande Juni, skulle juden fa taga 

 ett skalpund kott af bans kropp fran 

 hvad stalle han ville. Harmed var mes- 

 sere Ansaldo nojd, och juden lat hara 

 utfarda laga forbindelse med vittnen 

 och de cauteler och andra formaliteter, 

 som for detta behofvas, samt upprak- 

 nade sedan at honom de tiotusen duca- 

 terna. Med dessa penningar anskaffade 

 messere Ansaldo det, som annu felade 

 skeppet, sa att, om de andra tva vore 

 skona, var detta tredje mycket rikare 

 och battre forsedt; och sa utrustade 

 vannerna sina tva med foresats, att 

 hvad de vunno skulle blifva Giannettos. 



Och, nar det var tid att afresa, och 

 man skulie ga till sjos, sade messere 

 Ansaldo till Giannetto: Min son, du 

 reser och vet, i hvilken forbindelse jag 

 har qvarstannar. Som en ynnest ber 

 jag dig, att, ora du ocksa rakarolyck- 

 ligt ut, du dock ma komma och besoka 

 mig, sa att jag Inatte fa se dig, innan 

 jag dor; da skall jag nojd ga hadan." 

 Giannetto svarade honom: Messere An- 

 saldo, jag skall gb'ra allt, som jag tror 

 behagar eder." Messere Ansaldo gaf 



honom sin valsignelse, och ea togo de 

 afsked och reste sin vag. 



De bada v&nnerna gafvo bestandigt 

 akt pa Giannettos skepp, och han var 

 alltjemnt uppmarksam pa att inlopa i 

 Belmontes hamn. Han fb'rmadde sale- 

 des en af sina styrman att nattetid fora 

 skeppet i den ointalade daraens haran. 

 Nar om morgonen dagen grydde, ska- 

 dade vannerna pa de andra tva skep- 

 pen omkring sig, och, da de ingenstades 

 sago Giannettos skepp, sade de sins- 

 emellan: "Det ar sakerligen bans onda 

 ode samt besloto att fullfolja sin vag, 

 hogligen forundrande sig harofver. 



Nar nu skeppet inlupit i hamnen, 

 gick hela borgens befolkning ut att ska- 

 da, emedan man markte, att det var 

 Giannetto, som atervandt; och de fo'r- 

 undrade sig mycket harofver, sagande: 

 Denne matte vara son till nagon stor 

 herre, da man betraktar, att han kom- 

 mer hit hvart ar med sa mycket han- 

 delsvaror och sa skSna fartyg: ville 

 Gud, att hail blefve var herre ! Och 

 derpa besoktes han af alia fornama, 

 bade af baroner och riddare i detta 

 land, och det blef sagdt for damen, 

 hurusom Giannetto hade atervandt till 

 haran en. Hon gick derfo'r till palatsets 

 fonster; ochj da hon sag det of verm at- 

 tan skona skeppet och igenkande vimp- 

 larna, gjorde hon harvid det heliga 

 korsets tecken och sade: nVisserligea 

 ar detta en marklig handelse; det ar 

 den man, som fort sa raycken rikedom 

 i detta land; och derpa skickade hoa 

 efter honom. Giannetto gick till henne 

 med manga omfamningar, och de hel- 

 sade och betygade hvarandra sin vo'rd- 

 nad samt tillbragte der hela den dagen 

 i gamman och gladje; och Giannetto 

 till noje holls en skoutornering. Man- 

 ga baroner och riddare tornerade den. 

 dagen, och afven Giannetto brot lansar, 

 och gjorde underverk, sa val satt ban 

 till hast och forde sina vapen; och bans 

 satt behagade alia baronerna sa myc- 

 ket, att hvar och en onskade honom 

 till herre. 



Nu begaf sig, att om aftonen, da tid 

 var att ga till hvila, fattade damen 

 Giannetto vid handen och sade: Lat 

 oss nu ga till ro!" Men da de voro 



