284 



vid iugangen till gemaket, lutade sig 

 en af damens kammarjungfrur, som 

 hade medlidande med Qlannetto, till 

 hans ora och sade sakta: "Latsa att 

 dricka, men drickej! Giannetto horde 

 orden och intradde i kammaren, och 

 damen sade: "Jag vet, att J blifvit 

 torstig; derfore onskar jag, att J dric- 

 ker. forran J gar till sangs": oeh plots- 

 ligt inkommo tva flicker, som tycktes 

 likna tva sma lamm, med vin och sot- 

 Baker pa vanligt satt och gjorde sig i 

 ordning att skanka i. Giannetto sade: 

 Hvem skulle afhalla sig fran att dric- 

 ka, da han ser dessa skona unga flic- 

 ker!" hvarat damen log. Han tog ska- 

 len och latsade dricka, men slog ut 

 rinet i barmen. Damen trodde, att 

 han hade druckit, och sade i sitt hjer- 

 ta: Du skall fora hit a'nnu ett skepp; 

 iy detta har du forlorat.i Giannetto 

 gick nu till sangs och kande sig helt 

 redig oeh kry: det tyektes honom tu- 

 sen ar, innan damen kom i sang, och 

 han sade vid sig sjelf: "Forvisso har 

 jag nu henne tastn: sa att han fore- 

 stallde sig den tna af dem som la'cker- 

 munnen. den andra som vardshusvar- 

 den. Pa det damen matte fortare ga 

 till sangs, borjade. han latsa snarka 

 och sofva. Da sade damen: "Det ar 

 bra, afkl&dde sig hastigt oeh lade sig 

 bred vid Giannetto; men denue bidade 

 ej, utan si snart hon lagt sig, va'nde 

 han sig till henne, omfamnade henne 

 och sade: "Nu a'ger jag, hvad jag sa 

 Btorligen efterla'ngtat"; och med dessa 

 Ord gaf han henne det heliga a'kten- 

 skapets frid samt lemnade ej pa hela 

 natten hennes famn, hvarmed damen 

 var mer an nojd. 



Om morgonen stod hon upp -fore 

 dager, la't sanda efter ,alla baronerne 

 och riddarne och manga andra stads- 

 innevanare och sade till dem: "Gian- 

 netto a'r eder herre; reden eder derfo- 

 re till festligheter!" Harofver uppstod 

 ett gladt larm kring hela stallet, i det 

 de ropade: nLefre yar herre, lefve var 

 herrskare!" och med ringning i kloc- 

 korna och spelande pa" instrumenter 

 bebadade fesfen. Bud sandes efter 

 manga baroner och grefvar, som bod- 

 de utom borgen, att de skulle komma 

 och se sin herre; der begyntes med 

 ett ord en stor och skon hogtid. 



Nar Giannetto lemnade gemaket, blef 

 han slagen till riddare och uppsatt i 

 hogsatet, och spiran gafs honom i han- 

 dom, hvarpa han med mycken a'ra och 

 hogtidlighet utropades for landets herre. 

 Och, sedan alia baronerna och damerr 

 na anlandt till palatset, aktade han 

 den a'dla damen med sa stor hogtid- 

 lighet och sa stor gla'dje, att det hvar- 

 ken kan uttalas eller tankas. Ty alia 

 egndens baroner och herrar kommo 

 till festen for atl forlusta sig med tor- 

 nering, ringranning, dans, sang och 

 spel och allt ofrigt, som hor till en 

 sadan hogtid. Den frikostige messer 

 Giannetto begynte alt bortskanka tyger 

 af siden och andra dyrbara saker, som 

 han fort med sig, saint visade sig man- 

 haftig och i stand att ski pa lag och 

 ra'tt at allt slags folk. Salunda qvar- 

 drojde han i dessa gladtiga hogtidlig- 

 heter utan att tanka pa eller erinra 

 sig den olycklige messere Ansaldo, 

 hvilkeu stadnat som pant for de tio- 

 tusen ducaterne till den namnde juden. 



Nar nu en dag mcsser Giannetto satt 

 med sin husfru vid ett af palatsets fon- 

 ster, sag han pa platsen utanfor ett 

 sallskap man med ta'nda vaxljus i han- 

 derna, hvilka gingo till bon. Messer 

 Giannetto sade da: "Hvad vill detta 

 saga?" Damen svarade: "Det ar ett 

 skra af handtverksman, som ga att 

 bedja i Irfanct Johannis kyrka; ty det 

 ar hans hogtid i dag, D& kom han 

 ihog messere Ansaldo, stod upp fran 

 fonstret och drog en djup suck; hans 

 anlete skiftade alldeles farg, och han 

 gick flera ganger upp och ned i salen, 

 i tankar harofver. Damen fragade ho- 

 nom, hvad som felades honom. Mes- 

 ser Giannetto svarade: "Intetfelas mig. 

 Derfor borjade damen utforska honom 

 och sade: "Forvisso har J nagot p, 

 sinnet, som J ej vill omtala." Och 

 hon talade sa lange vid honom, tills 

 messer Giannetto fortalde henne, huru 

 messere Ansaldo qvarblifvit som un- 

 derpant for tiotusen ducater. Och i 

 dag loper betalniugstiden till anda, 

 sade han, och derfor gramer det mig 

 storligen, att min fader dor for rain 

 skull: ty, om-han icke i dag betalar 

 juden, forlorar hail ett skalpund kott 

 af sin kropp." Damen sade: nMessere, 



