322 



gon bard eller minnesinger i ett qvade 

 at efterverlden bevarai ininnet af den- 

 na tilldragelse; ty ariuu var icke den 

 tid forbi, da historien sa tillsagandes 

 upptecknade i sdnger, som la'rdes utan- 

 till, ocb g'ingo i arffran generation (ill 

 generation. Orden hafva val under sek- 

 lers lopp gatt forlorade, men tankebil- 

 derne hafva stannat qvar i folkefs niin- 

 ne. Annuvet folksaganfortalja, hurusom 

 pa Fastningsholmen, da med skng of'ver- 

 vuxen, vistades en rofvare och rans- 

 man, i hvilken man latteligen igen- 

 kanner grefve Jacob, som var biltog 

 domd fran Danmark, liksom de ofrige 

 Erik Clippings mordare. Till denne 

 ransman kom en vordig gubbe, for- 

 modligen en gengangare af den hed- 

 niske Oden, krigsguden, och tillsade 

 houom. att begii'va sig till konung 

 Hakon, och rada denne, att anlagga 

 en fast borg pa holmen, utlofvande 

 tillika, att den aldrig skulle med va- 

 penmakt kunna erofras, dock med vil- 

 kor, att grundsterien dertill framslapa- 

 des af en hund. Da hunden all- 

 tid varit trohetens symbol, sa ligger 

 andemeningen haraf klar for hvar och 

 en. Verkligen bar ocksa fastet, un- 

 der hela sin lillvaro, aldrig blifvit med 

 vapnad hand infaget, ehuru man ma- 

 ste medgifva, att med vara dagars 

 framsteg i beliigringskonsten det pa 

 ett par timmar kunnat forvandlas i 

 grushogar. 



Konung Hakon, som hittils haft 

 ofred med konung Erik Menved i 

 Danmark, forlikte sig nu, sa val med 

 denne som med bans bundsfiirvandt 

 konung Birger, och ofvertalades af 

 dem, att 1309, sla upp forlofningen 

 mellan sin dotter och herfig Erik, och 

 i stallet forlofva henne med konung 

 Birgers son, junker Magnus. Kriget 

 rasade emedlertid. Hertigarne som ha- 

 de [alia tre Nordens konungar emot 

 sig, lyckades genom sina hemliga an- 

 hangare, att i den danskes krigshar 

 tillstalla myteri, hvilket, grep sd om- 

 kring sig, alt denne maste hals ofver 

 hufvud antia'da alerlaget. Da motte 

 honom her(ig Erik, gaf sig i under- 

 h and ling, oi-h erholl lofte om bans 

 beineclling hos konung Birger. E:i 

 eammankomst c-gde rum rnellan denm- 



och bans broder i Helsingborg, hvar- 

 vid forlikning afslots dem ernellan, 

 och hertig Erik forlofvades med dan- 

 ska konurigens systerdotter, Sofia af 

 Verle. Men redan 1310 fingo sakerna 

 en annan vandning. Herfigen forlikto 

 sig med konung Hakon, pa det vilkor 

 att aterfa sin forsla unga trolofvade, 

 prinsessan Ingeborg. Likva,! maste 

 ban, for att, enligt den tidens be- 

 grepp, forsona sina felsteg, och afven 

 for att fa den ingangna forbindelsen 

 med Sofia af Verle upplost, antrada 

 en pilgrinsfa'rd^ till Vieune, der pafven 

 da vistades. Aret efter bans aterkomst 

 1312 stod bans och prinsessan Inge- 

 borgs brollop med stor prakt i Opslo, 

 vid hvilket tillfalle afven brodren, her- 

 tig Waldemar, som vid Thorkel Knut- 

 sons irakade onad skildt sig fran den- 

 nes dotter Christina, formaldes med en 

 annan prinssesa Ingeborg, dotter till 

 forre konungen i Norge, Erik Prest- 

 hatare. Vid brollopet sages hertig 

 Erik <ill norska konungen hafva ater- 

 lemnat bade Konghall ochWarberg. 



Efter sex ars aktenskap 1137, da 

 bada hertigarna blifvit af deras bro- 

 der, konungen, inbjudne till Nykdping, 

 blefvo de der, efter en med ska'mt 

 och lekar tillbringad afton, wnder Ijuf- 

 vaste somnen ofverfallne, fangslade 

 och kastade i slottstornet, der de, sa- 

 som det sades, Icmnades att omkom- 

 ma af hunger. Visst ar att de dogo 

 i fSngelset. Genom detta forfarande, 

 hvartill den svage konungen lar blif- 

 vit forledd af riksdrotset Johan Bruri- 

 ke, forvarrade ban sin sak; ty berti- 

 garnes parti fick nu medhall af hela 

 landet. Konungen blef afsatt ocb ma- 

 ste a nyo soka sin raddning i Dan- 

 mark. En ansedd och tapper man 

 hette Mails Kittelmundsson\ ban ha- 

 de alltid varit en varm anhangare af 

 den, med alia sina fel, dock frikostige 

 Och gladlynte herfig Erik. Nfir nu 

 bonderne och adeln, efter Birgers af- 

 sattning voro forsamlade^ vid de ural- 

 driga Mora stenar, framtradde ban, 

 barande pa sina armar den da fyraa- 

 rige Magnus, hertig Eriks och prinses- 

 san Ingfjborgs son, och formadde s& 

 mycket med sitt <al, aft f' ilkc-t liyllade 

 den spade till sin koinuig'. Oeh nar 



