210 



got i sitt handtverk. begagna allt 

 detta. Bildade ineaniskor skada lielst 

 p8, dem, som fortjena mesta aran; icke 

 p& dem som bevisas storsta aran. 

 Derfor fnstade man i Nerae slorre upp- 

 mSrksamhet vifl den forhoppningsfulle 

 fursten af Beam, den unge Henrich, 

 an vid konungen. Denne framtagade 

 alltid ganska allvarligt rnajestatisk och 

 bevardigade icke folkets helsningar med 

 en nicknihg; men Henrich log vanligt 

 och besvavade helsningarne uppmark- 

 samt till hoger 6ch vensler. I bans 

 leende lag oandligt behag och isynrier- 

 het forklarade det enstammigt alia un- 

 ga fruar och flicker i Nerac. I sadana 

 fall aro qvinnorna ostridigt, de tillf<">r- 

 litligaste konstdutnmariiinor. cller rat- 

 tare naturl'orskarinnor. 



I konungens svite voro ock flera 

 unga, skorta och tappra herrar; till 

 exempel den unge hertigen af Guise, 

 tre ar aid re an fursten af Beam; men 

 dock blickade man blott betageu pa 

 denne senare med de milda, vanliga 

 ftgonen. Delta fortrot ofta den unge 

 hertigen, som markte det och derfur 

 formodligen narde af.uud mot konun- 

 gasonen af Navarra. Bagge hade 

 sasom barndoms- och lekkamerater 

 uppfostrats til'samman; men kunde cii ck 

 aid-rig ratt forlikas. Konungen af Frauk- 

 rike hade oupjithorligt tvister aft slita 

 och afgora eme'lan de bagge unga 

 och derfor var det v.al. att'de nu skilj- 

 des fran hvarandra och att Heurich 

 maste forblifva hos sin mor. Fore af- 

 skedet i Nerac uppkom dock cri ta'flan. 

 en tvist dem emellan. 



2. 

 Mahkjutoing. 



Ibland andra nojen och forslri'elscr 

 i Nerac fiirckom iifven malskjufnin^ med 

 bage. , Konungen var sjelf en god 

 ekytt. Beklagligen var ban del, ly, 

 man vet, buru ban sex ar efter beso- 

 ket i Nwac, vid blodsbrollopeti Paris, 

 skot pa sina egna hugenottiska uuder- 

 sSter. Han ofvade dock konsten oskyl- 

 digare i Nerac; ty. en pornerans faslad 

 vid en tafia, p;I afraatt afshirsd, var 

 malet. 



Da en konurig eller furste tror sig i 

 nagon konst vara den baste, vagar van- 

 ligen ingen att iorsta den battre au 

 ban. Sa for ho 11 sig at'ven biir. Ingeu 

 hofman vagade att med pilcn traffa 

 den gylderie frukten, for att .icke berot- 

 va konungen flran eller ratt are inbill- 

 ningen, utt ban var den ba.^te- skytt 

 under solen. Sa blit'va de hiiga, mak- 

 tiga lierrarne alltid bedragna ocb man 

 ler sedan bemligt bakom deras rygg. 

 Hertigen af Guise var af veu en tor- 

 trafl'lig skytt, men tillika eu fOrtratflig 

 hofman. Natorligtyis flog bans yil Idngt 

 pa sidan af den skuna p.omeransen. En 

 m-angd askadare och uskadarinnor, alia 

 prydlrgt utstyrda, bade infunnit sig, 

 saviil fran slottef, som frfin sladen. for 

 att use skadespelet. Det goda folket 

 trodde pa fullt all var, att konuiigen 

 var muV.are i bagskjutning, einetiua 

 ban med ]>ilcn Ifitt bade vidriirt por.i*'- 

 ransens ena sida. Men det forstod icke 

 dtn vid bof ofliga skjutkonslen. 



Derefter finmtriidde fursten af Beam, 

 den unge Henrich med armbnrste!. lade 

 an, sigtade och vid forsta skottet k!of 

 Iran med sin pil *den gyldene frukten. 

 Askiidarne jublade' biiall och deskt'-na 

 askudorinnorna hviskade leende sins- 

 emelian", .man vet egentligen icke 

 bvad! Men konunu-en anstod det 

 allddes icke. Hans blick var ste! och 

 niork. 



Efler spelets regel skulle mi Heurioh 



ater boija oi-h lorst skjuia pa den u'ny<> 



pa taflau iastade friska pomeransen. 



Men konungvn tankte; jag ar dock ko- , 



nnng! ' vill icke. afstu fran aran af 



f'Crsta skottet, och sade:, rAllt maste 



li'ilga i antagen beborig ortlniiig!" 



nYiPserligeun, svarade Henm-h, "detar 



ju fullkomligi, efter i eg tin alt jag skju- 



ter'forst?n Men konungar i deras makt- 



fullkpmlighet bruka efter regeln foga 



ratta sig efter reglor. Da. nu Henrich, 



i sin obestridliga ratl, sla'ildu sig pa 



skjutplatsen oeh sigtade, stottekouun- 



gen honom ganska haftigt tillbaka. 



Henrich, af naturen retlig och obctank- 



sr.rn, sprang efter den erhallna stoten 



nagra steg tillbaka, spande striingen 



pa sin bage, lade pa den en-pii och 



