213 



blommor med storsta uppma'rksamhet, 

 for att redan af deras skonhet erfara, 

 om Florette planterat eller ock va'tt- 

 nat dern. Man kunde tro honom 

 vilja blifva ortkannare. da man sag 

 honom hied korslagda armar sta fram- 

 fcir blomstersangarne. Men endast vid 

 Florette's sida ville ban blifva trad- 

 gardsmastare. Och da ban langsamt, 

 med sankt hufvud och blick, forlorad 

 i tankar, vandrade genom de breda 

 gangarne, emellan rabatterna, kunde 

 man tro honom vara eri ung filosof, 

 som redan sokte de vises sten. Men i 

 tradgardsgangarnes sand sokie ban blott 

 det alskvarda barnets sma fotspar. 

 Han darrade da ban vid slutet af 

 den stora slottstradgarden, nara rid 

 kalian la Garenne, upp.tackte fotsteg 

 som tillborde henne. Annu hade ban 

 va'l icke sett, a'nnu mindre ma'tt Flo- 

 rette's sma fotter; men Henricb bade 

 det sSkraste ogonm&tt och den skar- 

 paste berakningsgafva, hvilket ban se- 

 dermera bevisade pa manga slagtfalt. 

 Han gick nu efler sparet och kom ge- 

 nom buskarne till en spang som ledde 

 ofver den 'lilla smala flodeu Baize. Pa 

 andra sidan af vatt.net stod ett litet 

 prydligt hvitt bus. Gerna hade ban 

 nu velat fraga, bvjlken det lilla huset 

 tillhorde, eller hvilken som bodde der? 



Men ban upptackle i det, intet annat, 

 an sin pil i rosen, hvilken stod i ett 

 af det lilla husets fonster. Hanfor- 



'skracktes, liksom hade ban der sett. 

 ett vidunder, vande hastigt om och 

 ]opp med hjertklappning tillbaka i trad- 

 garden, fasta'n ingen forfoljde honom. 



Det var redan halfskymning. men 

 ban hade skarp blick och sag pa afstand 

 vid Garennekallan en flicka, ickestor- 

 re eller mindre an Florette. Hon "pp- 

 hamtade en kriika med vatten, svangde 

 den upp pa hufvudet och bar den ge- 

 nom buskarne ofver spangen till det 

 lilla huset. 



Hela aftonen svafvade denna bild 

 for bans ogon. I sloitet var' anst'alld 

 en bal: furstinnorna, bofdameiyia- och 

 froknarne, herrarne, alia dansade. 

 Men ingen froken dansade sa skont, 

 som infor Henricbs inbillningskraft 

 tradgardsflickan med krukan pa huf- 

 vudet genom buskarne och ofver span- 



gen. Da Henrich afven dansade, sag 

 ban mindre pd sin dansos, an emot 

 dorren, -der askadarne stodo; men fiir- 

 gafves sag ban dit 



5. 

 TradgardsmastareD. 



Foljande dagen var Henricb redan 

 tidigt i slottstradgarden och gick der 

 med en spade pa axeln till Garenne- 

 kallan: ty rundt omkring kalian var 

 allt sa forsummat ocb forvildat; for- 

 modligen emedan ingen annan ditkom 

 an den som ville bamta vatlen. Kal- 

 ian lag ock sa aflagsen, i grannskapet af 

 tradgardsmastarens bus. Delta missba- 

 gade icke den uuge jirinsen af Beam. 

 Han grafde nu omkring kalian en 

 vid krets i den grona grasmarken, och 

 grafde hela morgonen, Svetten drop 

 fran bans panna och da ban ka'nde sig 

 trott och torstig gick ban till kalian, 

 som alltid silfve'rklar framvallde, 

 och drack. Da den svala drycken fuk- 

 tade bans lappar, fann ban intet vin 

 aiigenamare. Utan tvifvel hade-Florette 

 ofta druckit ur kalian. Fran arbetet 

 begaf ban sig ater till slottet. Der 

 satt ban nu sorglig i sitt lilla gronma- 

 lade rum med det smala spitshvalfda 

 fonstret. 



Hade ban blott drojt en fjerdedels 

 timma langre vid kalian, sa bade ban 

 haft en askadarinna; ty Florette dit- 

 kom. Och da hon sag den vida i mar- 

 ken uppgrafda kretsen och beredelsen 

 till nya blomstersangar, tankte hon: 

 Min gode far maste redan tidigt varit 

 bar, eller bar ban latit verkstalla det 

 genom tradgardsdrangarne! 



Da hou nu bemkom ocb fragade fa- 

 dren, gamle Lucas, blef denne bogst 

 iorundrad, enar ban visste af in- 

 genting. Han begaf sig genast till kal- 

 ian, sag arbetet och sade uppbragt: 

 "Det bur de slynglarne gjordt, utan 

 mitt tillstand." Och ban lat kalla alia 

 tradgardsdrangarne och foreholl dcm 

 tilltaget. Men ingen af dem erkande 

 sig dertill skyldig. Da svindlade 

 det uti Lucas' hufvud, och ban begrep 

 icke, hvilken som kurinat vaga, att i 

 slottstradgarden fuska i bans yrke. Han 



