214 



beslot nu att spionera; men fastan han 

 spejade hcla dagen, u'spejade ban dock 

 irigenting. 



Ty den kungliga familjen hade rest 

 till ett slott i grannskapet och aterkom 

 iorst seat pa aftoneu. Den ungeprin- 

 sen hade gerna forblifvit hemma. Fol- 

 jande dag var ater en annan fest, vid 

 hvilken den unge fursten icke fick sak- 

 nas. Dertor begagnade ban den tidiga- 

 ste timman yid soluppgangen till fort- 

 sattning at' silt arbete vid kalian; han 

 slutade nu grafningen, jemnade sangar- 

 ne, hamtade bionisterstand, der de i 

 tradgarden stodo for tata och plante- 

 rade dem orn'kring Garenne-kallan. In- 

 gen .sag honom. och, hvad som var 

 aunu sorgligare, han sag ock ingerij 

 ufuiinstone icke deii han &a gerna ve- 

 lat se. Pa allranarmaste otnvag ater- 

 vw'nde him alltsa till slollet; men denna 

 allragenasjtc vag drog sig i en vid krru, 

 cirnkring s! of let forbi ett vissljitet pryd- 

 Jigt bus. Der bliekade han till ett life- 

 ionster, for aft npptacka en viss pil. 

 0, hum bafvade haus hjerta af frojd;' 

 ty vid fonstret stod en viss flicka, och 

 fonstret var oppet och hela himme- 

 len afven oppen. 



Florette s>od vid de-t oppna funsfret 

 och virade de 'anga flatorna af sift 

 'skona svarta liar omkring hul'vudet. 

 Hermes unga biiist var obeiackt och 

 hennes hvita by a'la'nste sasom sno un- 

 der henne.s sidenhars un'M-ka lockar. 

 I fons'.ret iVamtur hennu lago blommor, 

 at hvilka boa foi'modligeu liUamnnt en 

 litea plats i haruf, pa hasten, eller vid 

 barmen. - llenrieh holsade viinligt iriat 

 iTxistrot och helsningen hesvaradcs ock 

 vanligt derifriin. Henricb steg upp pa 

 en liten biinlc och var nu jcmnhog nted 

 Florcfio, ii-anilor hvilkeu ban stod (att 

 in vid tons! ret. 



En rodmul flog ofver den oskyldiga 

 enge'.ns .ansigle ocb ijfver .den aiaba- 

 .-terbvita Iial'. ; (:n. Han fiagade: "Far 

 jag hjelpa dig att. placer?), b'lommoi 

 na?" Hon fiagade: "Ar ni redan 

 ^<i lidigt n(e, unge berre?" Han f'i r- 

 irienadf, alt det alldeles ieke var tidigt; 

 (u-ii hon furmcnade, ait lion icke be- 

 biifde nagon hjelp. Han tankle. att 

 bon, for a(t vura skon. icke behof'de 

 nagon annan pvydnad an sig pjeli : och 



hon tankte, att han vore en smickrare, 

 hvilket icke anstod bvarken honcm el- 

 ler henne- Han pas(od sig aldrig na- 

 gOnsin hafva lalat sannare an nu, och 

 att sedan hon gaf honom rosen, hade 

 han icke ett ogonblick kuiinat glornma 

 benne. Hon pasted: att for ett sa ringa 

 pris vore det da Ifitt att bos hononi 

 gora sig oforgallig. Han angrade att 

 ban atergifvif rosen, i slallet for att 

 beh all a den, sasom ett kiirt minne af 

 henne; oeh hon angrade, att bon just 

 nu valt de blott enkla blommor, som 

 lago f ram for honom; men hvilka alia 

 hon dock gerna gal've nonom om det 

 knnde fororsaka Iionom nngoi, noje. 

 Han bedyrade, da, ban fastude niigra 

 btrrnmor p ; i s iU brosf. all cie sitnpla- 

 stc. blnmmor hade ho'gsia vrde genom 

 gifvarinnan: o^h hon bedyrade, at! hon 

 sjelf nu verkligen fann blommorna ratt 

 skona. sedan han smycka! .sig nied dem. 



Forts. 



,(MJOH5 sin upiitackt oljcksbriu 

 aude 



En 



Hf V. ?,I. fir en ring lakare i Paris, 



som bar' det for en lakare 'stora felet 



att vara filr ung. Blomstrande, lefnads- 



g!d ocb of ett hi;gst fordelakfigt ut- 



seende, a'r ban en f raimf'erande re.pre- 



'senfant af heisau, hvilket, utom i:ng- 



'domen. afven ar ett fel bos en lakare. 



En person. s<>m ar sa Viilmaende, ma-. 



ste a'la och sofva fottrSffligt ; derfore" 



bar han oeksa ino;en praktik, rch in- 



gen tanker pa att gifva homm den. 



Likval 'i'ir hau en nng man af ntor for- 



ijeiisr, som i sin ve'enskap geuasf (raf- 



far, der andra famla; som vadrar PJUK- 



dnmsanlag, der andra soka dem 



nied ett ord, han fortjenar i snnning 



att hvarkcn fa sofva eller a'Ui i TO. 



Isien det syncs, sorn cm odet hade be- 



stmt, ait ban ej Huge paiienler forr, 



an de gia barfn. Imellertid da bans 



far ar rik, triislaj 1 ban sig latt h;'ir<U ver, 



ccb med sinne och smak f("*r de skona 



korisferna ofvferleftuiar l:an sig at dem 



med hangifvcnbet. dock med klokhc't 



ocb omdome. Oeb nu inser man vti!, 



