216 



V. M. berattar nu tried fd ord, genom 

 hvilken handelse det fallit ihans hander. 



Lat mig se nyckelfi . . . skon . . .! 

 Ynglingen, som anar nagon farlig 



hemlighet, svarar, att han bortkastat 

 dem. saoorn for honom utan va'rde . . . 



Och auktionen . . . var det icke 

 grefve N . . . s, a tertager gubben fla'm- 

 tande. 



Ja! minfar! svarar sonen, till 

 ytterlighet upprord och orolig. 



Aek, den otyckliga! Mina miss- 

 tankar blifva da 'bekraftade trettio ar 

 efter ... ah! . . . gif mig ett glas vat- 

 ten . . . litet luft . . . uff. . . hvarfore kom 

 jag hit ... Store Gud I fb'rlat henne! . . . 



Men hvilken behofver da forla- 

 telse, min far! utropar den stackars 

 sonen, sedan han ringt pa betjeningen, 

 och knabojer i angest vid gubbensfotter. 



Lemna mig . . . min herre! . . . jag 

 qvafs . . . litet luft ... hvarfore skulle 

 jag se delta olycksaliga portrait! 



Och tillbakavisande sonens omsor- 

 gcr, reser sig gubben, sto'dd pa den in- 

 kommande beljenten och gar emot det 

 oppnade fonstret. 



Min far! . . . vardigas -forklaia 

 mig . . . Ni gor mig fortviflad ! af barm- ' 

 herlighet, sag mig! . . . 



Nej, aldrig, aid rig'! . .. Latkalla 

 min kammarljenare ... gif mig inera 

 vatten . . . jag vill hafva min vagn . . . 

 jag vill resa hem... ah! store Gud! 



Min far . . . i delta tillstand! . . . 

 Om ni ej bar medlidande med mig, sa 

 haf det afminstone med er sjelf ! . . . 



Alia boner voro fniktlo'sa: gubben 

 reste obevekligen och lemnade till af- 

 skc-d ett: farval, min herre! som lik 

 ett dolkstjng genornborrade den stac- 

 kars ynglingens hjerta. 



Dagen clerjja gick N sooen till Pussy;. 

 men vagade t*j intriida, utan srannade 

 vid portfn och fi-cigade, hum detstod 

 till. Man svarode. alt gubben mad- 

 de ganska val. Tre veekor derefter 

 var han dud. 



Under denna mellantid hade han 

 gjort ett nytt testamcntariskt forord- 

 nande. Han hade frantagit sonen allt, 

 utom hvad lagen uttryckligen ej tillat 

 honom att taga och hade tillagthvar- 



dera af sina hushallerskor en ra'nta af 

 tolftusen francs. Det var saledes ej 

 123 francs, som den gamla byran af 

 rosentra kostade var unge lakare: det 

 var mer an femhundratuseu! Dock har 

 han qvar portrattet! och med hvilka 

 rorande blickar betraktar han ej dettal 

 Men fallom olver denna sorgliga han- 

 delse ett tackelse, som redan for tnyc- 

 ket blifvit lyftad! och cifverlemnorn at 

 den af vara laaare, som dertill har lust, 

 att tyda gatan. 



Slut. 



Epigranimer. 



26. GammaltOrdsprak. 



Irigen flicka "finns, som icke ar sot, men 

 hvar komma 



Elaka karingar fran? Tro-mig, jag det kan 

 fors^a. 



QrafetrSm. 



Prisiippgifter, 



Charad K:o 26- 



Mitt forxla kan pa marken sta. 



Af byfladt tra det vara kan, ocksa; 



Af tagel och at' bar, jeinval, 



Samt utaf halrri, det vbt hvar christen sjal. 



Mitt andra dot ar nagot, som 



Oss alia nalkas, smaningom. 



Mitt hela uti hednadar 



Af noidankampen afskydt var. 



Mitt ftndra kackt han giok till mote da, 



For att mitt hela slippa fa. 



Cata N:r 26. 



Tjugnatta fangar sitta 

 I ett fangelse si hfirdt, 

 Men att ur sitt fangsel titta 

 Ar dem likval ej sa svart. 

 Hvad de lyrkas fa emellan 

 Sig, de krossa sondef, men 

 Likval hander det ej siillan 

 Att de fa sa godt igen: 

 Man da nyper clem med tanger 

 Och dem bore ifran sig sianger. 



Pris : 



En vacker gravyr, 



LSsningar emottages till d. 15 Sept. d.; &. 

 Prislottningen eger mm d. 25 Sept. kl- 12. 



STOCKHOLM, TBYCKT HOS J. & A. KIIS, 18CO. 



